Справа № 127/24057/19
Провадження № 22-ц/801/370/2020
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року	Справа № 127/24057/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В., 

учасники справи:

позивач –  ОСОБА_1 ,

відповідач – Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/24057/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Країна» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2019 року ухвалене у складі судді Антонюка В. В. у залі суду, повне судове рішення складено 28 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (надалі – ПАТ «СК «Країна») про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 17 лютого 2019 року по вул. Пирогова, 150а в м. Вінниці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mazda СХ-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності та яким у момент дорожньо-транспортної пригоди керувала її донька – ОСОБА_3 

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2019 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 . 

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Країна» на підставі страхового полісу № 01-53/АМ/8298688 від 30 листопада 2018 року.

Згідно з рахунком на оплату, виданим спеціалізованим підприємством з ремонту та обслуговування автомобілів ТОВ «Автомир М», у якому її автомобіль знаходить на гарантійному обслуговуванні, вартість відновлення автомобіля становить 82 553, 50 грн.

11 березня та 22 липня 2019 року вона зверталася до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування. 

З метою встановлення розміру матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля було проведено експертне дослідження, згідно з висновком якого розмір матеріального збитку, станом на день проведення дослідження, а саме 27 березня 2019 року, складає 82 310, 18 грн.

29 серпня 2018 року на її картковий рахунок відповідачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 30 982, 29 грн, проте у результаті проведеної банком операції щодо перерахунку коштів, їй доступна лише сума 30 827, 38 грн. 

Указує, що не погоджується із сумою страхового відшкодування, виплаченою відповідачем, оскільки відповідно до рахунку на оплату від 29 серпня 2019 року, виданого ТОВ «Автомир М», вартість відновлення автомобіля без ПДВ становить 68 846, 45 грн.

На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування у розмірі 38 019,07 грн, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля без урахування податку на додану вартість та сумою виплаченого відповідачем відшкодування у добровільному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 38 019, 07 грн недоплаченої суми страхового відшкодування.

Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд виходив з наявності правових підстав для задоволення позову, оскільки у порушення вимог цивільного законодавства та умов договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідач не відшкодував у повному обсязі шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підтверджена позивачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
       
У січні 2020 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2020 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2020 року поновлено АТ «Страхова компанія «Країна» строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2019 року, апеляційну скаргу заявника залишено без руху для надання доказу про сплату судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року відповідно до вимог частини 1 статті 369 ЦПК України справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 02 березня 2020 року.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи суму страхового відшкодування, вважав доведеною шкоду, розмір якої визначено висновком експертного дослідження за № 99 від 27 березня 2019 року, тоді як позивачем розмір страхового відшкодування було розраховано виходячи із вартості відновлення автомобіля без урахування ПДВ, визначеного ТОВ «Автомир М» від 29 серпня 2019 року, тому такі висновки суду не відповідають обставинам справи. 

Разом з тим, указаний висновок експертного дослідження не може бути належним доказом у справі, оскільки сума матеріального збитку, у порушення вимог статті 32 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розрахована з урахуванням суми втрати товарної вартості автомобіля.

Поза увагою місцевого суду залишилася наявність неодноразових значних попередніх пошкоджень автомобіля позивача, у зв?язку з чим остання зверталася до спеціалізованої станції технічного обслуговування. При цьому одне з таких попередніх пошкоджень, яке мало місце у грудні 2018 року, має дислокацію саме в тому місці, де сталося пошкодження унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 лютого 2019 року.

Наявність цих пошкоджень також не була врахована і у висновку експертного дослідження, через що розмір відновлювального ремонту зазначено без застосування коефіцієнту фізичного зносу, що й обумовило значну різницю в результатах.

Судом не було надано належної правової оцінки звіту № 08-19-М148 щодо розрахунку суми страхового відшкодування, на підставі якого страхове відшкодування було виплачене страховиком позивачеві.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указувала на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам, правильно визначив характер спірних правовідносин та правильно застосував норми матеріального права.

Посилається на безпідставність аргументів апеляційної скарги щодо відсутності правих підстав для задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом 

Судом установлено, що 17 лютого 2019 року по вул. Пирогова, 150а в м. Вінниці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mazda СХ-5» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 127/5468/19 встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів під час події, яка мала місце 17 лютого 2019 року, провадження по справі відносно нього за статтею 124 КУпАП закрито у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Указана постанова набрала законної сили 09 липня 2019 року (а. с. 7).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Країна» відповідно до полісу 01-53/АМ/8298688 від 30 листопада 2018 року.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mazda СХ-5», державний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а. с. 5-6).

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування за №5625/19 від 11 березня 2019 року ОСОБА_1 зверталась до Вінницького регіональної дирекції ПАТ «СК «Країна» про виплату їй страхового відшкодування (а. с. 8).

Згідно з висновком експертного дослідження № 99 від 27 березня 2019 року, розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки «Mazda СХ-5» д. н. з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, станом на момент проведення експертного дослідження, а саме на 27 березня 2019 року становить 82 310, 18 грн.

25 липня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою про виплату їй страхового відшкодування в сумі 82 553,50 гри, яка визначена на підставі рахунку-фактури № АМ 0000280, виданого ТОВ «Автомир М» ( а. с. 17).

Відповідно до рахунку на оплату за № АМ-0000280 від 29 серпня 2019 року, виданого ТОВ «Автомир М», вартість відновлення автомобіля марки «Mazda СХ-5» д. н. з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, разом із ПДВ становить 82 615,74 грн, сума без ПДВ становить 68 846,45 грн (а.с.28).

29 серпня 2019 року на картковий рахунок ОСОБА_1 ПАТ «СК «Країна» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 30 982,29 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно з пунктами 9.1, 9.2 статті 9 цього закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн на одного потерпілого.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Згідно із пунктом 1.6. Методики величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно із пунктом 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

За змістом пункту 8.6.2. Методики величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується: у разі заміни окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Отже страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний сплатити потерпілій розмір завданої шкоди.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 127/9216/16-ц.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Суд першої інстанції, погоджуючись із наявністю підстав для стягнення зі страхової компанії ПАТ «СК «Країна» страхового відшкодування, не врахував положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою, у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі звітом № 08-19-М148 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу, належного позивачу, проведеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу складає 39 578, 75 грн (з урахуванням ПДВ) та 32 982, 29 грн (без урахуванням ПДВ), франшиза за полісом становить 2 000 грн.

У той же час стягуючи зі страхової компанії різницю між сплаченою нею сумою страхового відшкодування та матеріального збитку визначеного у рахунку ТОВ «Автомир М» від 29 серпня 2019 року, місцевий суд не врахував положень статей 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та того, що страховому відшкодуванню підлягають витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу.

Отже, сума, що підлягала виплаті відповідачем на користь позивача становила 30 982, 29 грн, яка і була виплачена відповідачем.

Позивач не спростував належними доказами, враховуючи вимоги статей 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір матеріального збитку з урахуванням зносу.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні справи суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, то рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року встановлений у розмірі 2 102 гривні.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Щодо судових витрат 

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі закону, судові витрати, понесені відповідачем по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2019 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                    С. К. Медвецький 
                                 
Судді:                                                                   С. Г. Копаничук

                                                                 В. В. Оніщук