П О С Т А Н О В А
         І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
29  січня 2020 року                                                                                              місто Київ 
                                                                                            справа №761/17234/19
                                                                                провадження №22-ц/824/1908/2020       
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.
 
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
позивач- ОСОБА_2 
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», 
відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
відповідач - ОСОБА_3 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану адвокатом Деяком Ярославом Михайловичем,  
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року, постановлену у складі  судді  Мальцева Д.О.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толочко Яна Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 року відмовлено у задоволені заяви представника позивачів - Деяка Я.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Лекс Навігатор», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В. про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій.
Не погоджуючись з такою ухвалою, представник позивачів - адвокат Деяк Я.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного майна, заборонити ОСОБА_3 користуватись вказаною квартирою, вживати заходи щодо зміни особових рахунків, дверних замків, заборонити відповідачу ОСОБА_3 вживати заходи щодо зняття з реєстрації позивачів та виселення останніх із вказаної квартири.
В апеляційній скарзі посилався на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Предметом позову у рамках розгляду справи є: визнання недійсним договору від 18 березня 2019 року  № 370/П/23/2008-840 - купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Лекс Навігатор»; визнання недійсним договору від 18 березня 2019 року про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., зареєстрованим в реєстрі за № 220 укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Лекс Навігатор»; визнання недійсним договору №370/П/23/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, укладеного між ТОВ «Лекс Навігатор» та ОСОБА_3 ; визнання недійсним договору від 1 квітня 2019 року про відступлення прав за Іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрованого в реєстрі № 196, укладений між ТОВ «Лекс Навігатор» та ОСОБА_3 ; скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. про державну реєстрацію за ТОВ «Лекс Навігатор» прав  та їх обтяжень, індексний номер: 46007185 від 18 березня 2019 15:37:37 (щодо реєстрації іпотеки на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ); скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. про державну реєстрацію за Безпалим С.О. прав та їх обтяжень, індексний номер 46007185 від 18 березня 2019 року 15:37:37 (щодо реєстрації іпотеки на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Позивачі  ОСОБА_1 та ОСОБА_2   фактично оскаржують правомірність набуття ОСОБА_3 прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, що повинна бути встановлена в судовому порядку при вирішенні справи по суті.
ОСОБА_3 у позасудовому порядку набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме майно вибуло з власності іпотекодавців без їх згоди, як власників.
Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 на підставі договору відступлення прав за іпотечним договором та договором про відступлення прав за іпотечним договором, що оскаржуються в судовому порядку у зазначеній цивільній справі та договору іпотеки.
17 квітня 2019 року ОСОБА_2 отримав лист - вимогу, де зазначалось що ОСОБА_3 , як іпотекодержатель має право та намір у відповідності до положень договору іпотеки та ст.ст. 37, 38 Закону України "Про іпотеку", задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням  шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу предмету іпотеки третім особам. 
Відмовивши у забезпеченні позову, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25 квітня 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 5 вересня 2019 року, суд першої та апеляційної інстанції  не прийняли до уваги щодо можливості вчинення ОСОБА_3 недобросовісних дій щодо примусового стягнення на предмет іпотеки (квартири), а такі обставини знайшли своє підтвердження, оскільки  ОСОБА_3   зареєстрував права власності на квартиру АДРЕСА_3 за собою, незважаючи на пряму заборону, передбачену Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Правовою підставою для вчинення ОСОБА_3 таких дій стали оспорювані позивачами договори про відступлення прав вимоги.
Позивачі вважають, що вчинені дії ОСОБА_3 є беззаперечним свідченням порушення їх права власності на квартиру, яка була предметом іпотеки, право вимоги на яку було придбано в рамках оспорюваних у цій справі правочинів. Подальша реалізація - продаж предмета іпотеки третій особі істотно ускладнить ефективний захист прав позивачів.
Вжиття заходів забезпечення позову у цій справі має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення.      
 
Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відзиві на апеляційну скаргу просила апеляційну скаргу  залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу представників позивачів залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
 В судовому засіданні представник ТОВ «Лекс Навігатор» - адвокат Гербеда Г.Г. та  представник  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвокат Гудова О.В. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 149-150, 153 ЦПК України, зазначаючи, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визнання договорів про відступлення права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, сторонами якого є учасники справи, але наявність самого по собі позову не є підставою для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, про які просять позивачі. Види забезпечення позову, які просить вжити представник позивачів, не є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки позовні вимоги не стосуються права власності позивачів на квартиру, а стосуються законності укладених між відповідачами правочинів щодо відступлення права вимоги.    
З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такий відповідає дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.  
Відповідно до частин першої, другої  статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).  
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. 
Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Деяк Я.М. обґрунтовує вимоги необхідністю не допустити відчуження ОСОБА_3 квартири, не допустити користування відповідачем квартирою, а також не допустити  зняття з реєстрації місця проживання позивачів, їх виселення, зміну особових рахунків.
Предметом позову у цій справі є недійсність договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. 
Врахувавши предмет спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неспівмірність  заходів забезпечення позову, яких просять вжити позивачі, з предметом позову у цій справі.
Крім того, заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зі змісту заяви та матеріалів справи не вбачається,  що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною та обґрунтованою,  підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 371,367, 374, 375, 381-384, 390, 435  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В : 
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану адвокатом Деяком Ярославом Михайловичем, - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повна постанова складена 3 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                 О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                            А.М. Стрижеус