ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 813/6177/15 пров. № 857/12524/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Лунь З.І.; складене у повному обсязі 29 жовтня 2019 року) у справі № 813/6177/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

                                                  В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Сихівському районі м. Львова) за № 0000891702 від 09.11.2015.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що при поверненні нерухомого майна до попереднього власника згідно із договором про розірвання договору дарування, укладеного раніше не застосовуються приписи статті 172 Податкового кодексу України (далі - ПК України), які застосовуються при переході права власності. Тому спірне податкове повідомлення-рішення, яке винесене у зв`язку із встановленням податковим органом порушення статті 172 ПК України, є незаконним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області), яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та без урахування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розірванні фізичними особами-резидентами договору дарування нерухомого майна, за наслідком якого відбувається перехід власності, об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних особи виникає у тієї особи, яка за таким договором виступає продавцем, та оподатковується з урахуванням вимог статті 172 ПК України. На підставі наведеного скаржник вважає, що висновки про порушення позивачем вимог ПК України є обґрунтованими і прийняте на їх основі податкове повідомлення-рішення є правомірним.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, 10.06.2013 за реєстровим № 1569 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округа Юзва Н.Б. посвідчив Договір дарування нежитлової будівлі, за яким ОСОБА_2 (Дарувальник) передав безоплатно у власність ОСОБА_1 (Обдаровуваної), а ОСОБА_1 прийняла у дарунок нежитлову будівлю під літ.“Ф-3” - адміністративно-побутовий корпус, загальною площею 954,2 кв. м.

21.09.2013 за реєстровим № 2847 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. було посвідченого Договір про розірвання вказаного Договору дарування нежитлової будівлі, за яким ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 нежитлову будівлю, яка була дарунком.

10.06.2013 за реєстровим № 1567 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.Б. посвідчив Договір дарування нежитлової будівлі, за яким ОСОБА_2 (Дарувальник) передав безоплатно у власність ОСОБА_1 (Обдаровуваної), а ОСОБА_1 прийняла у дарунок нежитлову будівлю під літ. “Т-1” - цех металургійної переробки металобрухту кольорових металів, загальною площею 6104,4 кв. м.

21.09.2013 за реєстровим № 2845 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. було посвідчено Договір про розірвання вказаного Договору дарування нежитлової будівлі, за яким ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 нежитлову будівлю, яка була дарунком.

ДПІ у Сихівському районі м. Львова проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.
За результатами перевірки податковий орган склав акт № 928/17-02/2499708942 від 15.10.2015, у висновках якого встановлено порушення, а саме:
- п. 167.2 ст. 167, пп. 172.1, 172.4, 172.8 ст. 172 ПК України (не нараховано та не сплачено податок на доходи фізичних осіб у сумі 126 125,55 грн), у зв`язку з чим донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 126 125,55 грн;
- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, ст. 179 ПК України (неподання податкової декларації).

На підставі вказаного акта перевірки ДПІ у Сихівському районі м. Львова 09.11.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000891702, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 157 826,94 грн, з яких 126 125,55 грн - за основним платежем, 31 701,39 грн - за штрафними санкціями.
Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки податкового органу про одержання ОСОБА_1 доходу внаслідок розірвання договорів дарування та переходу у зв`язку з цим права власності на подароване їй майно, що зумовлювало подання нею податкової декларації про доходи та майновий стан за 2013 рік та відображення у додатку 2 до податкової декларації відомостей у вигляді доходу від продажу нерухомого майна.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 09.11.2015 № 0000891702 протиправним, позивач звернулася до суду із позовом про його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що при розірванні сторонами договору дарування нежитлової будівлі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 таке майно повернулося попередньому власнику, не створивши при цьому для позивача жодних зобов`язань, окрім повернення майна, одержаного нею як дарунок. 
Підтвердженням цього також є те, що з долучених до матеріалів справи Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №№9769038 та 9766834, сформованих 21.09.2015 (тобто після внесення приватним нотаріусом Юзвою Н.Б. 21.09.2015 до Реєстру відомостей про розірвання договорів дарування нерухомого майна від 10.06.2013 за реєстровими №№ 1567 та 1569) видно, що правовстановлюючим документом на майно, яке було повернуто власнику ОСОБА_2 , значаться свідоцтва про право власності, видані 23.05.2011 Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Відомості про договори розірвання договорів про дарування у Реєстрі відсутні. 
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що в результаті реєстрації розірвання нотаріально посвідчених договорів дарування нежитлових будівель, укладених 10.06.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у позивача не виникло доходу, який підпадає під оподаткування в порядку, визначеному розділом IV ПК України (статті 162 - 179), та відповідно і обов`язку щодо подання декларації про доходи та майновий стан за 2013 рік.
За таких обставин суд дійшов переконання, що у контролюючого органу не було правових підстав для визначення позивачу грошового зобов`язання за платежем «податок з доходів фізичних осіб» та застосування штрафних (фінансових) санкцій за неподання декларації про доходи та майновий стан за 2013 рік. 

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Відповідно до підпункту 14.1.166 статті 14 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний дохід для цілей розділу IV цього Кодексу - податок на доходи фізичних осіб, платник податку на доходи фізичних осіб, оподаткування податком на доходи фізичних осіб, дохід фізичної особи, який підлягає оподаткуванню.

Згідно із приписами пункту 22.1. статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (пункт 164.1. статті 164 ПК України).

У відповідності до пункту 172.1. статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.
Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане таким платником у спадщину.
Дохід від відчуження господарсько-побутових споруд, що розташовані на одній ділянці з житловим або садовим (дачним) будинком та продаються разом з ним, для цілей оподаткування окремо не визначається.

Згідно із пунктами 172.2. та 172.8 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
У такому самому порядку оподатковується дохід від продажу (обміну) об`єкта незавершеного будівництва.
Для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об`єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час укладення Договору розірвання позивач не отримала доходу від продажу (обміну) об`єкта ОСОБА_2 , так як фактично мала місце реституція, а саме повернення сторін Договору дарування в стан, який існував до моменту його укладення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 813/6602/15 та від 13 червня 2018 року у справі № 813/6098/15.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 813/6177/15 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 31 січня 2020 року.