ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року	Львів	Справа № 300/1272/19 пров. № 857/12264/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Попка Я.С., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Джули В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 300/1272/19 за адміністративним позовом Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанов від 30.05.2019 та припису від 14.05.2019,-
суддя в 1-й інстанції – Григорук О.Б.,
час ухвалення рішення – 31.10.2019 року,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – 31.10.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Представник Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" 07.10.2019 звернувся до суду з клопотання про стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 гривень.
Заява мотивована тим, що до закінчення судових дебатів у справі представник позивача заявив про подання протягом п`яти днів, після ухвалення рішення суду, доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу та подав такі докази.
Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року заяву задоволено та стягнено витрати на правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн.
Додаткове рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що вартість наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Просить скасувати додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про винесення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно акту надання послуг №1 від 16.09.2019 до договору про надання правової допомоги №276 від 03.06.2019 вартість послуг витрат на правничу допомогу зменшено з урахуванням пункту 4.1 та становить 16000,00 грн., у тому числі: вивчення та аналіз всіх документів, які стосуються проведеного інспекційного відвідування, зокрема направлення, пояснень та документів, які надавалися клієнтом в ході інспекційного відвідування, акта інспекційного відвідування, припису, постанов про накладення штрафу, тощо. Аналіз законодавчої бази з цього приводу. Консультації з працівниками щодо того, яким чином проводилось інспекційне відвідування за 6 год. - 3000 грн., написання та подання адвокатського запиту за 2 шт. - 1000 грн., написання та подання позовної заяви 8 год. - 6000 грн., написання та подання заяви про забезпечення позову 4 год. - 2000 грн., аналіз поданого відповідачем відзиву і доданих документів та підготовка відповіді на відзив 6 год. - 3000 грн., участь адвоката в судовому засіданні 25.07.2019 - 1000 грн.
Згідно акту надання послуг №2 від 04.10.2019 до договору про надання правової допомоги №276 від 03.06.2019 вартість послуг витрат на правничу допомогу зменшено з урахуванням пункту 4.1 та становить 2000,00 грн. за участь адвоката в судових засіданнях, які відбулися 10.09.2019, 18.09.2019, 01.10.2019.
Згідно платіжного доручення про оплату послуг правничої допомоги №1103 від 17.09.2019 позивач сплатив адвокату за надання правової допомоги 16000,00 грн. (т.2 а.с.223).
Відповідно до платіжного доручення про оплату послуг правничої допомоги №1161 від 04.10.2019 позивач сплатив адвокату за надання правової допомоги 2000,00 грн. (т.2 а.с.224).
За таких обставин, 18000,00 грн. витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Колегія суддів із матеріалів справи та доданих документів, а саме договору про надання правової допомоги №276 від 03.06.2019, додатку 1 до договору та додаткову угоду від 16.09.2019 до договору про надання правової допомоги №276 від 03.06.2019; платіжного доручення про оплату послуг правничої допомоги №1103 від 17.09.2019; платіжного доручення про оплату послуг правничої допомоги №1161 від 04.10.2019; акту надання послуг №1 від 16.09.2019; акту надання послуг №2 від 04.10.2019 (т.2 а.с.217-224), встановила, що відповідно пункту 1 додаткової угоди від 16.09.2019 до договору про надання правової допомоги №276 від 03.06.2019, укладеного між адвокатським бюро "Андрія Устінського" та позивачем (клієнт), викладено пункт 4.1 даного договору в наступній редакції: гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору. Розмір гонорару за згодою сторін може бути змінено в бік зменшення. Загальна сума договору не може перевищувати 18000,00 грн.
Згідно акту надання послуг №1 від 16.09.2019 до договору про надання правової допомоги №276 від 03.06.2019 вартість послуг витрат на правничу допомогу зменшено з урахуванням пункту 4.1 та становить 16000,00 грн., у тому числі: вивчення та аналіз всіх документів, які стосуються проведеного інспекційного відвідування, зокрема направлення, пояснень та документів, які надавалися клієнтом в ході інспекційного відвідування, акта інспекційного відвідування, припису, постанов про накладення штрафу, тощо. Аналіз законодавчої бази з цього приводу. Консультації з працівниками щодо того, яким чином проводилось інспекційне відвідування за 6 год. - 3000 грн., написання та подання адвокатського запиту за 2 шт. - 1000 грн., написання та подання позовної заяви 8 год. - 6000 грн., написання та подання заяви про забезпечення позову 4 год. - 2000 грн., аналіз поданого відповідачем відзиву і доданих документів та підготовка відповіді на відзив 6 год. - 3000 грн., участь адвоката в судовому засіданні 25.07.2019 - 1000 грн.
Згідно акту надання послуг №2 від 04.10.2019 до договору про надання правової допомоги №276 від 03.06.2019 вартість послуг витрат на правничу допомогу зменшено з урахуванням пункту 4.1 та становить 2000,00 грн. за участь адвоката в судових засіданнях, які відбулися 10.09.2019, 18.09.2019, 01.10.2019.
Згідно платіжного доручення про оплату послуг правничої допомоги №1103 від 17.09.2019 позивач сплатив адвокату за надання правової допомоги 16000,00 грн. (т.2 а.с.223).
Відповідно до платіжного доручення про оплату послуг правничої допомоги №1161 від 04.10.2019 позивач сплатив адвокату за надання правової допомоги 2000,00 грн. (т.2 а.с.224).
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що 18000,00 грн. витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином.
Враховуючи положення норм статей 132, 134, 139 КАС України, колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 132, 134, 139, 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 300/1272/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Я. С. Попко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 05.02.2020 року