ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«25» лютого 2020 року 
м. Харків
справа № 645/981/19-ц
провадження 22ц/818/1458/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Кіся П.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Колосовської А.Р., 
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 ,
заінтересована особа - Харківська міська рада
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року в складі судді Сілантьєвої Е.Є.
  в с т а н о в и в:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заява мотивована тим, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Зазначила, що дівоче прізвище ОСОБА_4 – « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно довідки № 608/365 від 13 липня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб 29 серпня 1969 року. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_10 ». Шлюб розірвано 12 березня 1974 року.

Відповідно до довідки № 5095 від 19 грудня 2002 року ОСОБА_11 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_12 ». Шлюб розірвано 09 червня 1992 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 .
Вказала, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 15 січня 1952 року. Право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське МБТІ» за реєстровим № 49001 від 29 вересня 1978 року.

Згідно даних домової книги у вказаному житловому будинку ОСОБА_13 була зареєстрована та проживала з 1968 року і по час смерті.
Зазначила, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім реєстрації в домоволодінні факт прийняття спадщини також підтверджується договором на надання населенню послуг з газопостачання від 10 липня 2001 року, де споживачем вказана ОСОБА_14 . Згідно з страховим свідоцтвом від 28 липня 2005 року ОСОБА_4 застрахувала майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Вказала, що у домоволодінні по АДРЕСА_1 вона почала проживати з літа 2002 року і проживає по теперішній час.

Посилалась на те, що вона має трьох дітей та згідно довідок від 01 лютого 2019 року №№ 32-34 її діти навчались в Харківській загальноосвітній школі № 101; адреса мешкання зазначена: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що через похилий вік матері та супутні хвороби, фактично утриманням домоволодіння займалася вона; здійснювала догляд за присадибною ділянкою, замовляла проведення дрібного ремонту.
Вказала, що підтвердженням факту постійного проживання в будинку зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, є договір від 28 вересня 2011 року, відповідно до якого вона є замовником робіт по проведенню внутрішнього освітлення в будинку АДРЕСА_1 , які були завершені вже після смерті її матері ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також, 10 жовтня 2011 року вона уклала договір страхування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 лютого 2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку з тим, що не підтверджено прийняття спадщини у встановлений законом спосіб.

Просила встановити факт постійного її проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини – залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, вважала, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що встановлення дати реєстрації місця проживання ОСОБА_15 в будинку є вирішальним доказом по даній справі, оскільки спір про право в даному випадку можливий лише в разі наявності відомостей про реєстрацію ОСОБА_15 саме на час відкриття спадщини після смерті матері, а в разі відсутності інформації про інших зареєстрованих в будинку осіб на час відкриття спадщини, вона є єдиною спадкоємицею, яка заявила про свої права, тому справа може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки спору про право в даному випадку немає.

17 лютого 2020 року від Харківської міської ради до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міська рада вважала судове рішення законним, а апеляційну скаргу – необгрунтованою. При цьому посилалася на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено спір про право на спадщину; що письмових доказів відсутності спору про право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , позивачем не надано. 

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що у справі вбачається спір про право, а тому заяву слід залишити без розгляду на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками заявниці ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5).

09 червня 1992 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.72).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.6)
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 (а.с.7).
Дівоче прізвище ОСОБА_4 - « ОСОБА_5 ».
Із свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.9).

Відповідно до довідки № 608/365 від 13 липня 2006 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова 29 серпня 1969 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ». 12 березня 1974 року шлюб між ними розірвано (а.с.10).

Житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 15 січня 1952 року. Право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське МБТІ» за реєстровим № 49001 від 29 вересня 1978 року (а.с.11-12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алекаєвої З.Б. від 06 лютого 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те, що ОСОБА_4 спадщина після померлої не прийнята у встановлений законом спосіб (а.с.28).

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 зареєстрована у вказаному домоволодінні з 14 березня 1997 року. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований у вказаному домоволодінні з 24 листопада 1987 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Проте, відмітка про зняття з реєстрації відсутня (а.с.13-14, 142-144).

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 05 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.131).

За відомостями відділу обліку та моніторингу/інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 04 грудня 2019 року – ОСОБА_15 зареєстрованим не значиться (а.с.147).
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00024735915 від 28 листопада 2019 року ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 47 років, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 18 від 30 січня 2018 року Обласного протитуберкульозного диспансеру № 1 (а.с.148-149).

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду(частина четверта статті 315 ЦПК України). 

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від  30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні  розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. 

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що метою її звернення з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи свідчать про те, що до складу спадщини ОСОБА_4 входить право на нерухоме майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що питання щодо спадкування цього майна повинно вирішуватися в позовному провадженні.

Крім того, як вбачається з домової книги син ОСОБА_4 від першого шлюбу – ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , був зареєстрований у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 до дня своєї смерті.
ОСОБА_1 в своїй заяві не вказала ані про ще одного спадкоємця після смерті ОСОБА_4 – ОСОБА_15 , ані про коло спадкоємців ОСОБА_15 .
Отже, встановлення зазначеного факту заявником пов`язується з наступним вирішенням спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, обґрунтовано виходив з наявності спору про право на спадкування майна померлої ОСОБА_4 , що унеможливлює розгляд справи в порядку окремого провадження.

Доводи та вимоги ОСОБА_1 , викладені нею в апеляційній скарзі, підтвердили, що існує спір про право, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження, тому вони судовою колегією не приймаються.
Враховуючи те, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її зміни або скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст. 375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 П.В.Кісь

                                                                       В.Б. Яцина

                                                                       
Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року.