Ухвала
іменем України 
03 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 233/2908/17
провадження № 51-6538 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня             2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року щодо нього,
встановив:
За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, частиною 3 статті 15 і частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Постановлено вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області                від 10 травня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за частиною 3 статті 185, статтями 75, 104 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки, виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання за кримінальним провадженням (внесеному до ЄРДР за                                            № 12019050380000143 від 12 лютого 2019 року), а саме з 25 березня 2019 року. В строк покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення за кримінальним провадженням (внесеному до ЄРДР за № 12019050380000143                  від 12 лютого 2019 року)з 25 березня 2019 року по 07 червня 2019 року (відповідно до змісту вироку). 
 
Також, цим вироком засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щодо яких судові рішення також оскаржуються в касаційному порядку.
 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить змінити вказані судові рішення щодо нього та застосувати положення         статей 75, 104 КК.
 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, у касаційній скарзі засуджений просить пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування положень статей 75, 104 КК, однак не наводить належні доводи такої позиції та обґрунтувань можливості його виправлення без ізоляції від суспільства.
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Окрім того, звертаємо увагу засудженого на те, що відповідно до частини 2                  статті 52 КПК у кримінальному провадженні забезпечується обов`язкова участь захисника щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                               ОСОБА_3