ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/2170/18                                       Прізвище судді (суддів) першої інстанції:  
                                                                                                                              Скочок Т.О.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
15 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді           Костюк Л.О.;                    
суддів:                                 Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:       Несін К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від     10 жовтня 2019 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем ЛТД» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тандем ЛТД  (далі - позивач, ТОВ «Тандем ЛТД») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.11.2017 №0194801301.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на протиправність висновку акта камеральної перевірки про несвоєчасність сплати ТОВ «Тандем ЛТД» до бюджету грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Позивач стверджує, що задекларована ним сума такого податку за 1-ий квартал 2016 року у розмірі 80 419,39 грн. була перерахована до бюджету вчасно згідно платіжних доручень від 27.04.2016 №105 та від 05.05.2016 №138. При цьому, обставина заповнення Товариством первинно (16.02.2016) звітної податкової декларації за 2016 рік з помилкою в частині визначення вірного коду типу об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості та подальше корегування даної помилки 27.05.2016, шляхом подання уточнюючих розрахунків фактично не вплинуло ані на розмір задекларованого за даний період податку, ані на своєчасне надходження коштів до бюджету на відповідний єдиний казначейський рахунок. За наведених мотивів позивач вважає, що у контролюючого органу були відсутні підстави для притягнення товариства за несвоєчасну сплату податку , шляхом застосування штрафу згідно податкового повідомлення-рішення від 15.11.2017 №0194801301.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від     10 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 15.11.2017 №0194801301 в частині застосованого штрафу у сумі 7   108,19 грн., в решті позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. 
Як встановлено судом першої інстанції, що 26.10.2017 працівником ГУ ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка, предметом якої було питання дотримання ТОВ «Тандем ЛТД» вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати до бюджету податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. За результатами такої перевірки був складений акт від 26.10.2017 №2485/26-15-13-01/21998913, за висновком якого позивач порушив граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з названого податку, передбачені пп. 266.10.1 п.266.10 ст. 266 Податкового кодексу України. А саме в додатку до акта - Розрахунку штрафної санкції зафіксовано, що сума грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 80     419,39 грн., задекларована платником податку у податковій декларації (реєстр. №9017731561 від 16.02.2016), граничний строк сплати якої - 29.04.2016, фактично була погашена 27.05.2016 (тобто, із затримкою на 28 днів). 
15.11.2017 на підставі цього акта камеральної перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняла спірне у справі податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за №0194801301, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» (код «18010100») у розмірі 80 419,39 грн. всього на строк 28 календарних днів, нарахувало Товариству штраф у сумі 8 041,94 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання).
Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 15.11.2017 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Згідно з пп.   16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За змістом норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1                                                             ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Поряд з цим, нормами пп. 266.10.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний рік з податку сплачується юридичними особами наступним порядком: авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).
У силу приписів п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).
Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що 16.02.2016 ТОВ «Тандем ЛТД» подало до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний період 2016 рік, з позначкою «звітна», що була зареєстрована за № 9017731561 . В даній податковій декларації від 16.02.2016 Товариство задекларувало до сплати річну суму названого податку у розмірі 321 677,56 грн., в т.ч. щоквартально до сплати по 80 419,39 грн.
Водночас при складанні такої податкової декларації від 16.02.2016 реєстр. №9017731561 була допущена технічна помилка, а саме в колонці 2 «тип об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості» вказаний невірний код: замість « 5», що використовується для позначення нежитлової нерухомості був вказаний « 3», що відповідає житловій нерухомості.
З метою коригування описаної помилки ТОВ «Тандем ЛТД» подало до податкової інспекції наступну податкову звітність:
- 27.05.2016 податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний період 2016 рік, з позначкою «уточнююча» (така декларація була зареєстрована органом ДФС за №9085719111), де відкоригувало задекларовані помилково у поданій 16.02.2016 податковій декларації суми податку по об`єкту оподаткування - житлова нерухомість з кодом « 3», шляхом їх зменшення у кожному з чотирьох кварталів по 80    419,39 грн.;
- 27.05.2016 податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний період 2016 рік, з позначкою «уточнююча» (така декларація була зареєстрована органом ДФС за №9085718929), де відкоригувало задекларований невірний код типу об`єкта нерухомості, шляхом зазначення коду « 5» та одночасно збільшило податкові зобов`язання з податку на 80           419,39 грн. у кожному кварталі 2016 року.
Таким чином, відповідно до поданих позивачем звітної та уточнюючої податкових декларацій за 2016 рік, ТОВ «Тандем ЛТД» задекларувало до сплати за 1 квартал 2016року податкове зобов`язання у розмірі 80           419,39 грн., яке набуло статусу узгодженого.      Вказану суму податкового зобов`язання позивач в силу норми пп. 266.10.1 п. 266 ст. 266 ПК України мав сплатити до бюджету у термін до 29.04.2016 включно. 
Як стверджує позивач, задекларована ним до сплати сума податку за 1-ий квартал 2016      рік були сплачені товариством у повному обсязі та своєчасно. 
На підтвердження чого представник позивача подав до суду копії наступних платіжних доручень: №105 від 27.04.2016 на суму 71 081,87 грн. з призначенням платежу «код 18010400. Податок на нерухоме майно за 1 квартал 2016р. Термін сплати 29.04.2016»; №138 від 05.05.2016 на суму 9     337,52 грн. з призначенням платежу «код 18010400. Податок на нерухоме майно за 1 квартал 2016р. Термін сплати 29.04.2016»; банківських виписок з особового рахунку ТОВ «Тандем ЛТД» в ПАТ «Альфа-Банк» за 27.04.2016 та 05.05.2016.
Встановлено, що надані позивачем копії банківських виписок містять відомості про перерахування ТОВ «Тандем ЛТД» сум коштів на загальну суму 80    419,39 грн. (в т.ч. 71 081,87 грн. - 27.04.2016 та 9 337,52 грн. - 05.05.2016) на казначейський рахунок № 31418513700002 для оплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
На підстав вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що задекларована позивачем сума податкового зобов`язання 80 419,39 грн., що підлягала сплаті до бюджету у строк до 29.04.2016, була сплачена ним: своєчасно в частині суми 71  081,87 грн. та з порушенням законодавчо встановленого терміну на менше ніж 10 календарних днів - в частині суми 9   337,52 грн. Таким чином, висновок акта камеральної перевірки про порушення ТОВ «Тандем ЛТД» вимог пп. 266.10.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України в частині дотримання строку сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, підтверджується наявними матеріалами справи (а саме - наданими позивачем платіжним дорученням від 05.05.2016 №138 та банківською випискою за цю ж дату) частково. 
Під час розгляду даної справи відповідач (суб`єкт владних повноважень) всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України наведених висновків документально не спростував, та відповідно не довів наявність правових підстав для застосування до ТОВ «Тандем ЛТД» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 7 108,19 грн. (тобто, 10% від суми своєчасно, в термін до 30.04.2016) сплаченого податкового зобов`язання у розмірі 71 081,87 грн.). 
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності податкового повідомлення - рішення від 15.11.2017 №0194801301 в частині визначеної позивачу до сплати суму штрафу у розмірі 7 108,19 грн. та таким, що підлягає скасуванню в частині суми штрафу.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Крім цього, відповідно до правил ст. 139 КАС України, ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1 762, 00 грн.
Позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору складає - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить:  2      643, 00 грн.
Апелянтом зазначених вимог законодавства не виконано.
Так, на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, відповідачем на адресу суду апеляційної інстанції подано клопотання про усунення недоліків визначених в зазначеній вище ухвалу сплачено суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 336, 15 грн.
На підставі зазначеного вище, загальна сума, що підлягає стягненню з Головного управління ДФС у м. Києві до спеціального фонду Державного бюджету України, за подачу апеляційної скарги на рішення суду, становить - 306, 85 грн. (2     643, 00 грн. - 2     336, 15 грн.)
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень     та     у спосіб, що визначені     Конституцією     та     законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод     та     інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.          
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від     10 жовтня 2019 року - без змін. 
Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ЄДРПОУ 39439980) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 306, 85 грн. (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA638999980313171206081026007, код класифікації доходів бюджету - 22030101)
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено - 15 січня 2020 року).

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк                     
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,
                                                                                                    М.І. Кобаль