ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2336/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  23 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення та дата складання повного тексту не зазначені) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача,   ОСОБА_2 про визнання вкладником та зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання вкладником публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» за договором строкового банківського вкладу № 2630/02/1368835 «Ваш святковий» від 24.10.2013 р. та договором дарування частини банківського вкладу від 19.09.2014 р. (посвідчений приватним нотаріусом Бондар Т. М., запис в реєстрі № 2520) на суму 15000, 00 дол. США; зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» розділити банківський вклад № 2630/02/1368835 «Ваш святковий» від 24.10.2013 р., що відкритий на ім`я ОСОБА_2 , між ОСОБА_2 та позивачем на підставі договору дарування частини банківського вкладу від 19.09.2014 р.; зобов`язання внести до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та визначити розрахункову суму відшкодування.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що з моменту укладення договору дарування є власником 15000, 00 дол. США, що не нівелюється відмовою банку відкрити на її ім`я рахунок з цих підстав.
Зауважує, що тимчасова адміністрація була запроваджена у банку через два місяці після отримання коштів у подарунок.
Укладення договору позивач вважає імперативним обов`язком банку в силу вимог ст. 1067 ЦК України, а відмову у такому укладенні - недостатньою підставою для позбавлення власності у вказаній сумі.
Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що дана справа вже була предметом розгляду в порядку цивільного судочинства (справа № 367/2089/15-ц).
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 13.12.2019 р. за вх. № 45512, у якому відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що відповідно до п. 2.1 постанови НБ України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах» № 492 від 12.11.2003 року, передбачено, що Банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов`язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати та верифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та нормативно-правовим актом Національного банку з питань фінансового моніторингу. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком.
Відповідач вважає, що за своєю правовою природою договір дарування є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою, проте укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін.
Таким чином, вимоги позивача, які ґрунтуються на договорі дарування, не підлягають задоволенню за рахунок коштів Фонду гарантування, адже кошти Фонду мають інше призначення і спрямування, а саме для відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір від 24.10.2013 р. № 2630/02/136835 банківського вкладу «Ваш святковий», відповідно до умов якого вкладник передав банку, а банк прийняв на депозитний рахунок кошти у сумі 68 338, 41 доларів США.
Між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про дарування частини депозитного банківського вкладу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 дарує ОСОБА_1 частину депозитного банківського вкладу в сумі 15000, 00 доларів США, які зберігаються на депозитному рахунку на підставі договору строкового банківського вкладу від 24.10.2013 р. № 2630/02/136835.
Про укладення зазначеного договору позивачем було повідомлено ПАТ «Міський комерційний банк» відповідним листом, який було отримано уповноваженою особою банку 22.09.2014 р.
Листами від 23.10.2014 р. № 12.3-9606 та від 03.11.2014 р. № 12.3/9992 ПАТ «Міський комерційний банк» повідомило, що у зв`язку із встановленням обмежень Національним банком України, в банку тимчасово не здійснюються операції з відкриття поточних рахунків фізичним особам.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. № 732  виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 р. № 124, згідно з яким з 21.11.2014 р. у ПАТ «Міський комерційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.
03.12.2014 р. позивач звернулася до уповноваженої особи Фонду із заявою про те, щоб при формуванні списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, було враховано перехід прав вкладника частини вкладу, який зберігався на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , згідно з умовами договору строкового банківського вкладу від 24.10.2013 р., на що отримала відмову з посиланням на відсутність доказів переходу до нових кредиторів прав, оформлених належним чином, та погоджених вкладником та ПАТ «Міський комерційний банк» змін та доповнень до договору банківського вкладу щодо зміни обсягу зобов`язань банку перед вкладниками.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 р. у справі № 367/2089/15-ц між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, закрито провадження у цивільній справі та роз`яснено, що спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI    (далі - Закон № 4452) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Відповідно до ст. 2 Закону № 4452 вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Вкладом у розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III є кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Отже, Закон № 4452 пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу (рахунку) за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Тобто однією з умов виникнення у фізичної особи права на отримання відшкодування коштів за рахунок ФГВФО є наявність на дату прийняття Національним Банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних відкритого банківського рахунку (вкладу) відповідно до договору, укладеного між банком та фізичною особою.
Згідно з положеннями частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. При цьому, вкладником вважається саме та особа, яка має відкритий на своє ім`я рахунок у банку.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, саме третя особа є вкладником банку у розумінні статті 2 Закону № 4452.
Стосовно позивача судом першої інстанції вірно встановлено відсутність відкритого на її ім`я банківського рахунку у ПАТ «Міський комерційний банк», а укладений договір дарування не є підставою для автоматичного віднесення позивача до вкладників банку, оскільки цьому має передувати процедура укладення договору банківського вкладу між банком та позивачем з подальшим переведенням на відкритий рахунок грошових коштів згідно вказаного договору.
Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необгрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст.  229,  308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача,   ОСОБА_2 про визнання вкладником та зобов`язати вчинити дії залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А. Б. Парінов	

(Повний текст постанови складено 23.01.2020 р.)