ПОСТАНОВА
Іменем України

11 грудня 2019 року 
Київ
справа №813/3339/16
провадження №К/9901/24943/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка М. М., Білак М. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування частково наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року, прийняту у складі головуючого судді Братичак У. В., та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Костіва М. В. (головуючий), Бруновської Н. В., Шавеля Р. М.
І. Суть спору
1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі також відповідач, ГУ ДФС у Львівській області), в якому просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Львівській області від 28 березня 2016 року № 288 у частині пункту 1.12 щодо встановлення ОСОБА_1 - заступнику начальника управління - начальнику відділу організації викриття економічних злочинів посадового окладу в розмірі 2210,00 гривень;
1.2. визнати протиправними дії ГУ ДФС у Львівській області щодо проведення позивачу перерахунку посадових окладів та заробітної плати, які мали місце після видачі наказу від 28 березня 2016 року № 288, унаслідок чого у позивача виникла заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС у Львівській області у розмірі 21631,80 гривень;
1.3. зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат від 5 квітня 2016 року № 13 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі також ГУ ПФУ у Львівській області); 
1.4. зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області повідомити ГУ ПФУ у Львівській області про дійсність виданого ОСОБА_1 грошового атестату від 12 січня 2016 року № 4.
2. Позов обґрунтовано невідповідністю приписам чинного трудового законодавства та законодавства про оплату праці спірного наказу відповідача від 28 березня 2016 року № 288, яким зменшено посадові оклади по відношенню до розміру посадових окладів, які були встановлені у грудні 2015 року та діяли на момент звільнення ОСОБА_1 з податкової міліції і видачі йому грошового атестату, та внаслідок видання якого у позивача виникла заборгованість по заробітній платі перед відповідачем у розмірі 21631,80 гривень. 
3. Відповідач позов не визнав, наголошуючи на тому, що спірний наказ відповідає приписам постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 і від 9 грудня 2015 р. № 1013» (надалі - Постанова № 77), постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (надалі - Постанова № 1013) і наказу Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України) від 12 березня 2016 року № 209 «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.02.2015 р. № 989» (надалі - Наказ ДФС № 209). 
За твердженням ГУ ДФС у Львівській області, Постанова № 77 застосовується з 1 грудня 2015 року, а тому спірний наказ є правомірним.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 30 грудня 2015 року № 421-о полковника податкової міліції ОСОБА_1 (С-465881), заступника начальника управління - начальника відділу організації викриття економічних злочинів звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України за пунктом «б» статті 64 (через хворобу) з 31 грудня 2015 року, з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 2004 рік у кількості 14 діб, за 2005 рік у кількості 19 діб, за 2006 рік у кількості 15 діб, за 2010 рік у кількості 5 діб, за 2011 рік у кількості 27 діб, за 2012 рік у кількості 15 діб, за 2013 рік у кількості 15 діб за 2014 рік у кількості 16 діб, за 2015 рік у кількості 35 діб, та одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 по вислузі років 23 роки 03 місяців 00 днів.
5. 12 січня 2016 року у зв`язку зі звільненням через хворобу згідно з наказом від 30 грудня 2015 року № 421-о ГУ ДФС у Львівській області видало ОСОБА_1. грошовий атестат № 04.
6. 28 березня 2016 року ГУ ДФС у Львівській області видано наказ № 288 «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС у Львівській області», відповідно до якого з метою забезпечення реалізації положень постанови № 77 і на виконання Наказу ДФС № 209 встановлено посадові оклади працівникам ГУ ДФС у Львівській області відповідно до затверджених Головою ДФС України переліків змін до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області №№ 7, 1.
7. Так, згідно з підпунктом 1.12 наказу від 28 березня 2016 року № 288 ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад у розмірі 2 210,00 грн.
8. 5 квітня 2016 року ГУ ДФС у Львівській області видало ОСОБА_1. грошовий атестат № 13 на заміну грошового атестату від 12 січня 2016 року № 4 у зв`язку зі звільненням через хворобу згідно з наказом від 30 грудня 2015 року № 421-о та на виконання Постанови № 77.
9. У подальшому, супровідним листом від 5 травня 2016 року № 1133/9/13-01-05-02 ГУ ДФС у Львівській області, у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення, скерувало до ГУ ПФУ у Львівській області новий грошовий атестат ОСОБА_1 .
10. Вважаючи протиправними такі рішення та дії відповідача, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
11. Львівський окружний адміністративний суд постановою від 28 листопада 2016 року (з урахуванням ухвали цього суду від 16 грудня 2016 року про виправлення описки), яку залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, позов задовольнив повністю:
11.1. визнав протиправним та скасував наказ ГУ ДФС у Львівській області від 28 березня 2016 року № 288 у частині пункту 1.12 стосовно встановлення заступнику начальника управління - начальнику відділу організації викриття економічних злочинів ОСОБА_1 посадового окладу в розмірі 2210,00 грн.;
11.2. визнав протиправними дії ГУ ДФС у Львівській області щодо проведення перерахунку посадового окладу та заробітної плати на підставі наказу від 28 березня 2016 року № 288, внаслідок чого виникла заборгованість у ОСОБА_1 в розмірі 21631,80 грн.;
11.3. зобов`язав ГУ ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат від 5 квітня 2016 року № 13 з ГУ ПФУ у Львівській області та повідомити про дійсність грошового атестату від 12 січня 2016 року № 4.
12. Таке своє рішення суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, мотивував тим, що відповідач протиправно встановив новий посадовий оклад ОСОБА_1 , адже останній станом на момент видання спірного наказу не перебував у трудових відносинах із ГУ ДФС у Львівській області.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
13. ГУ ДФС у Львівській області подало касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.
14. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі відповідач наполягає на правомірності спірних дій і наказу. 
15. У касаційній скарзі ГУ ДФС у Львівській області просить скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити рішення про відмову в позові.
V. Оцінка Верховного Суду
16. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Суть цього спору зводиться до визначення правомірності встановлення (зміни) посадового окладу особі, з якою припинилися трудові відносини (відносини публічної служби), та перерахунку у зв`язку із цим виплаченої такій особі заробітної плати.
18. Спірні правовідносини спеціальним законодавством не врегульовані, а тому при касаційному розгляді Верховний Суд керується загальними нормами трудового законодавства.
19. За приписами частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
20. Статтею 116 КЗпП обумовлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
21. Відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України (частина перша статті 127 КЗпП, частина перша статті 26 Закону України «Про оплату праці»).
22. Вичерпний перелік підстав для відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, визначений у частині другій статті 127 КЗпП. Такими підставами є:
1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;
2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;
3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).
22. Не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення (стаття 129 КЗпП, частина четверта статті 26 Закону України «Про оплату праці»).
23. При цьому за змістом частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
24. За наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи Верховний Суд, ураховуючи факт припинення трудових відносин між позивачем і відповідачем на момент винесення оспорюваного наказу останнього, констатує відсутність правових підстав для внесення змін до посадового окладу позивача з боку ГУ ДФС у Львівській області.
25. Отже, спірні дії і наказ ГУДФС у Львівській області є протиправними, а суди дійшли цілком обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.
26. Доводи касаційної скарги вказаного висновку не спростовують.
VІ. Висновки за результатом розгляду касаційної скарги 
27. Зважаючи на викладене, оскаржувані судові рішення ґрунтуються на належній юридичній оцінці встановлених фактичних обставин справи, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, в тому числі таких порушень, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень.
28. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VІI. Судові витрати
29. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.
2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у справі № 813/3339/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко

                                                                                                    М. В. Білак