Постанова
Іменем України
 
15 січня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 200/16977/16-ц
провадження № 61-26007св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року у складі судді Шевцової Т. В. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 вересня 2013 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 200 000 доларів США під 12 % річних, про що відповідачі склали розписку, написану власноручно. Строк повернення грошових коштів - 01 вересня 2014 року. Розпискою від 31 грудня 2014 року, написаною власноручно відповідачами, строк повернення грошових коштів продовжено до 01 вересня 2015 року.
 
Відповідачі взятих на себе зобов`язань не виконали та позичені гроші не повернули.
 
ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь:
суму боргу у розмірі 170 000 доларів США;
проценти у розмірі 70 293,69 доларів США;
3% річних за прострочення повернення грошових коштів у розмірі 11 556,99 доларів США, а всього 251 850,68 доларів США;
витрати по оплаті судового збору у розмірі 4 134 грн.
 
Короткий зміст рішень суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу 251 850,68 доларів США, з яких 170 000 доларів США - сума основного боргу, 70 293,69 доларів США - на повернення процентів, 11 556,99 доларів США - сума нарахованих 3% річних у порядку статті 625 ЦК України. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розписка написана та підписана позичальниками, є документом, що підтверджує вчинення правочину між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Оскільки відповідачами не спростовано порушення умов договору, укладеного між сторонами, то позовні вимоги у частині стягнення процентів та заборгованості з 3% річних підлягають задоволенню.
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року у складі судді Шевцової Т. В., заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що незгода ОСОБА_3 із заочним рішенням полягає у поважності неявки в судове засідання представника у зв`язку з неналежним повідомленням про день, час та місце розгляду справи, що частково відповідає матеріалам справи. разом із тим доводи ОСОБА_3 щодо неможливості складення розписки про отримання коштів у борг 01 вересня 2013 року у зв`язку зі знаходженням за межами України в Федеративній Республіці Німеччина не підтверджені належними доказами, зокрема, особистим паспортом для виїзду за кордон або довідкою компетентного органу. І до заяви про перегляд заочного рішення суду не долучено жодних доказів.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2017 року змінено у частині розподілу судових витрат, виключивши слово стягнути «солідарно» та вказавши стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 2 067 грн з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції на підставі статей 526, 1046, 1047, 625 ЦК України зробив обґрунтований висновок про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми позики, процентів та 3 % річних. Суд апеляційної інстанції вказав про зміну рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат, оскільки солідарне стягнення судового збору із відповідачів чинним законодавством не передбачене. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідачі, належним чином повідомлені про розгляд справи, до апеляційного суду не з`явилися.
 
Аргументи учасників справи
 
У квітні 2018 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилалася на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин, що позбавило можливості ОСОБА_2 та його представника надати особисті пояснення. Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався умов проведення заочного розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції 26 травня 2017 року, що позбавило можливості реалізувати процесуальні права та надати докази на підтвердження своїх заперечень.
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.
 
У поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 визнав факт написання розписки та отримання коштів. Доводи про те, що ОСОБА_3 на момент написання розписки не перебував в Україні не підтверджені належними та допустимими доказами. Вважає, що дії ОСОБА_2 спрямовані на затягування судового провадження.
 
Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі відкрито касаційне провадження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 відмовлено. Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду. Справу призначено до судового розгляду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили та зобов`язались повернути ОСОБА_1 до 01 липня 2015 року 200 000 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування коштами, що підтверджується відповідними розписками від 01 вересня 2013 року, від 31 грудня 2014 року, які написані та підписані відповідачами та є документами, що підтверджують вчинення між сторонами правочину. 
 
Розпискою від 31 грудня 2014 року про продовження строку повернення грошових коштів було одночасно змінено відсоткову ставку до 1,2 % на місяць.
 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань у зазначені строки не виконали.
 
Згідно частини першої статті 158 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що 03 квітня 2017 року розгляд справи відкладено на 26 травня 2017 року о 13:00 год (Т. 1, а. с. 70). Доказів повідомлення ОСОБА_2 чи його представника ОСОБА_4 про розгляд справи 26 травня 2017 року о 13:00 год. матеріали справи не містять.
 
Тобто матеріали справи не містять документів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції.
 
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
 
Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_2 свідчить, що в апеляційній скарзі (Т. 1, а. с. 94-96) вказувалося про неповідомлення судом першої інстанції ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи.
 
Проте суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
 
У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року скасувати.
 
Передати справу № 200/16977/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                              Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                                        Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                        М. М. Русинчук