Ухвала
 
23 січня 2020 року
м. Київ       
 
справа № 725/3992/14-к
провадження № 51-244ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 лютого 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування вказаних судових рішень у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
З касаційної скарги вбачається, що засудженим не зазначено конкретні норми права порушені судом першої інстанції та не вказано належного обґрунтування щодо незаконності вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 
15 лютого 2019 року.
При цьому, ОСОБА_4 фактично не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду. 
Таким чином відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування підстав, передбачених у ст. 438 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Окрім цього, за приписами п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
В касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 наводить обґрунтування щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваних судових рішень та просить їх скасувати, а кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190 КК України стосовно нього закрити, при цьому не враховує, що вироком суду першої інстанції, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду, його визнано винним за ч. 2 ст. 190 КК України та звільнено від покарання, а за ч. 3 ст. 209 КК України виправдано.
Таким чином, вимога про скасування вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 лютого 2019 року та ухвали Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в повному обсязі та закриття кримінального провадження кримінальне провадження лише за ч. 2 ст. 190 КК України стосовно нього, без вирішення питання щодо обвинувачення за ч. 3 ст. 209 КК України, не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України.
Також, засудженим до касаційної скарги не долучено її копії з додатками в кількості необхідній для надіслання всім учасникам судового провадження, як це передбачено ч. 6 ст. 427 КПК України.
Так, до касаційної скарги долучено лише тридцять шість її копій без додатків, що не відповідає кількості учасників вказаного кримінального провадження. Згідно копій оскаржуваних судових рішень учасниками судового провадження є прокурор, 3 засуджених, окрім ОСОБА_4 , 4 захисники, 93 потерпілих та 3 представники потерпілих.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 лютого 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                             
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                  ОСОБА_3