Справа № 163/2552/19  Провадження №33/802/102/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч.6 ст.481 МК України 	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Щербини Є.Є., представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 грудня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:

Даною постановою судді ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина Німеччини, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) визнано винним у тому, що він 16 червня 2017 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС увіз автомобіль марки "Опель", німецький номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 16.06.2018 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що було виявлено 29.11.2019 року в пункті пропуску "Устилуг" митного поста "Володимир-Волинський" Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.
У своєму рішенні суддя місцевого суду вказав, що вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України доводиться матеріалами справи.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та закрити провадження у праві у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, оскільки вважає його незаконним та таким, що прийняте з порушенням процесуальних норм, без дослідження усіх доказів і обставин справи та без надання їм належної правової оцінки. Вказує, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у присутності особи, яка притягується до відповідальності, проте суддя місцевого не повідомив його про дату слухання справи та розглянув її у його відсутність, чим порушив його ж права, передбачені ст.498 МК України. Вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого йому митним органом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) - адвоката Щербину Є.Є., який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, представника митного органу Пікалюка М.С., який скаргу вважає безпідставною, приходжу до наступного висновку.
Статтею 278 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
У статті 498 МК України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у  митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган.
Згідно із ч.1 ст.277-2 КпАП України, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.
В оскаржуваній постанові суддя вказав, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) в судове засідання не з`явився, хоча при складенні протоколу про порушення митних правил належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи.
Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів про повідомлення ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) при складенні протоколу про порушення митних правил в Любомльському районному суді.
У протоколі про порушення митних правил №2919/20500/19 від 29.11.2019 року міститься лише запис про те, що розгляд справи відбудеться 18.12.2019 року з 10 до 12 год. за адресою: с.Римачі, Любомльський район, Волинська область, і це як встановлено судом, адреса Волинської митниці (а.с.5).
Міститься в матеріалах справи лист Волинської митниці із чеком Укрпошти від 09.12.2019 року про дату розгляду справи Любомльський районним судом (це з 10 по 12 год. 18.12.2019р.) (а.с. 14, 15), який адресований ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) на адресу в Німеччині. Проте, матеріали справи не мітять будь-яких доказів про отримання цього листа ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ).
Місцевий суд розглянув справу у його відсутності на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки за змістом ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника, а у її відсутності може бути розглянута лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, даних про його повідомлення про дату розгляду справи, в матеріалах справи немає, а тому він був позбавлений передбаченого законодавством права на захист. 
Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КпАП України, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.
Водночас, ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) в поданій апеляційній скарзі вказує про те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Проте, такі його твердження на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався, однак не в повній мірі.
Висновок місцевого суду про наявність відсутність в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Так, винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підтверджується протоколом про порушення митних правил, витягом з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор", його письмовими поясненнями та іншими доказами, які містяться у справі.
Вказані докази на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
За положеннями ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно із ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
У письмових поясненнях причиною невиконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) вказав про те, що автомобіль у нього взяв його знайомий в Києві і не повернув, однак не надав доказів про намагання пошуку транспортного засобу або ж звернення до органів поліції з приводу зникнення автомобіля.В ході апеляційного розгляду справи захисник особи, яка притягується до відповідальності, не назвав і не підтвердив того факту, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) з приводу порушення строку доставляння транспортного засобу в митницю виїзду звертався в органи доходів і зборів.
Законом України 2612-VІІІ від 08.11.2018 року "Про внесення змін до МК України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" статтю 481 МК України викладено в наступній редакції (п.8 розділ 1): "Стаття 481. Перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення або строку тимчасового вивезення товарів чи втрата транспортних засобів
1. Перевищення встановленого відповідно до цього Кодексу строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України не більше ніж на три доби -
тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
2. Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на три доби, але не більше ніж на десять діб -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
3. Перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
4. Перевищення строку тимчасового ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на двадцять діб -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
5. Перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
6. Перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів".
       У п.1 розділу 2 "Прикінцеві положення" цього Закону зазначено, що п.8 розділу 1 набирає чинності через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.
       Законом України №2725-VІІІ від 16.05.2019 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про електронні довірчі послуги" було внесено зміни у п.1 розділу 2 "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", а саме - цифри "180" замінено цифрами "270"
       Місцевий суд посилаючись на вищевказані положення Законів констатував, що ч.6 ст.481 МК України у вищевказаній редакції є чинною з 22 серпня 2019 року, і з цим повністю погоджується апеляційний суд.
Вірно також суд констатував і те, що строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 16.06.2018 року. З 17.06.2018 року почалась бездіяльність щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.
Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.
На момент свого початку протиправна бездіяльність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.481 МК України, яка передбачала стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до часу складення протоколу 29.11.2019 року своє зобов`язання не виконав і продовжив протиправну бездіяльність.
Отже, вчинене ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.481 МК України, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.
Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну юридичну оцінку вважаю, що доводи апелянта ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, безпідставними.
Апеляційний суд у відповідності до ч.7 ст.294 КпАП України переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України встановлено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.ч. 5 та 6 ст.481 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 зазначеної статті.
При цьому, санкцією ч.3 ст.481 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
Проте, суддя місцевого суду на дану норму Закону увагу не звернув та наклав на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) стягнення за ч.6 ст.481 МК України.
Враховуючи вищенаведені обставини, зокрема і те, що порушення митних правил було виявлено 29 листопада 2019 року, вважаю, що призначене ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) адміністративне стягнення за ч.6 ст.481 МК України у виді штрафу в розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) грн. є безпідставним.
Зважаючи на вищевикладене, постанова судді Любомльського районного суду від 18 грудня 2019 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.
Враховуючи характер правопорушення та особу порушника вважаю, що на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неподаткових мінімумів доходів громадян, що відповідно становить - 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
Водночас, на підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави слід стягнути судовий збір.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 294 КпАП України, ст.528 МК України, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) задовольнити частково.
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) скасувати та постановити нову.
Визнати винним ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.486 МК України, та накластина нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неподаткових мінімумів доходів громадян, що відповідно становить - 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.В. Гапончук