ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2908/19  Номер провадження 22-ц/814/741/20	Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року у справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до Першої Миргородської державної нотаріальної контори, Другої Миргородської державної нотаріальної контори про зняття обтяження з нерухомого майна,- 
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій прохав зняти обтяження у виді арешту квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване Першою Миргородською державною нотаріальною конторою 16.12.2008 на підставі договору довічного утримання від 03 жовтня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Миргородської державної нотаріальної контори Компанець Н.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2453, який в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений за реєстровим №2452, реєстраційний номер обтяження 8297345.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першої Миргородської державної нотаріальної контори, Другої Миргородської державної нотаріальної контори про зняття обтяження з нерухомого майна - відмовлено.
З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.
Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були сторони по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з?явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п.п. 3.4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що з того, що позивач фактично просить перевірити правомірність прийняття нотаріусом рішення про відмову у знятті обтяження з нерухомого майна, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Тому, дійшов висновку про те, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, та вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного цивільно-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.
Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.
Згідно зі статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.   
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. 
Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Першої Миргородської державної нотаріальної контори, Другої Миргородської державної нотаріальної контори про зняття обтяження з нерухомого майна. Підставою звернення до суду стала неможливість нотаріуса у передбаченому законом порядку, зняти зареєстровану заборону щодо розпорядження нерухомим майном належним позивачу, та необхідність захисту його права власності, у спосіб передбачений ст. 391 ЦК України.
Згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема : спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України в редакції від 03 жовтня 2017 року, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Такий висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17, який у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
У справі «Беллет проти Франції» (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі позбавив позивача права на справедливий та своєчасний розгляд справи за його позовною заявою та практично обмежив доступ до правосуддя, що є порушенням вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, доводи апелянта є обґрунтованими. Допущення зазначених порушень процесуальних норм призвело до необґрунтованого припинення розгляду позову та створення перешкод для захисту порушених прав позивача у спосіб передбачений законом.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року та направлення справи до суду першої для продовження розгляду.
Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381 - 384  ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 січня 2020 року - скасувати, матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів  безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 25 лютого 2020 року.        

Головуючий: ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ Т.В. Одринська________________ В.П. Пікуль