ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/2828/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є., 
секретар судового засідання: Мудрак О.М., 
розглянувши апеляційну скаргу Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 (повний текст рішення складено 08.11.2019 року, суддя Мельниченко І.Ф.) у справі № 904/2828/19
за позовом Фізичної особи-підприємця Штефан Тетяни Володимирівни,              м. Дніпро 
до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Дніпровська міська рада, м. Дніпро
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю", м. Дніпро 
про визнання договору оренди нерухомого майна укладеним на той самий строк   
                                                   ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
Фізична особа-підприємець Штефан Тетяна Володимирівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 205-ДКП/15 від 21.12.2015, укладеним між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Штефан Тетяною Володимирівною на той самий термін, а саме, з 08.12.2018 по 22.12.2021 включно, та на тих самих умовах.
Позивачка вказувала про те, що пункт 3.1.3. Порядку передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затверджений рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.2017 № 41/11 “Про оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста”, передбачає звернення із заявою про переукладення на новий термін договору оренди до балансоутримувача.
12.08.2019 до суду позивачем подана заява про зміну предмета позову, відповідно до якої Фізична особа-підприємець Штефан Тетяна Володимирівна просила визнати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 205-ДКП/15 від 21.12.2015, укладеним між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Штефан Тетяною Володимирівною на той самий термін, а саме, з 08.12.2018 по 08.12.2021 включно (36 місяців), та на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 01.09.2016 та Додатковою угодою № 2 від 06.03.2018.
Судом першої інстанції задоволено клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним, судом 05.09.2019 постановлено ухвалу, якою первісного відповідача - Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради замінено на належного - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 у справі № 904/2828/19 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Визнано договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, № 205-ДКП/15 від 21.12.2015, укладений між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Штефан Тетяною Володимирівною продовженим на той самий термін, а саме з 08.12.2018 по 22.12.2021 включно, та на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди з урахуванням змін, внесених до нього додатковими угодами до договору.
Стягнуто з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Штефан Тетяни Володимирівни 1 921,00 грн. судового збору.
Рішення обґрунтовано тим, що відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а оскільки повідомлення про припинення або зміну умов договору відсутнє, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. 
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 у справі № 904/2828/19, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, в якій просить скасувати судове рішення у справі № 904/2828/19 повністю і ухвалити нове рішення, у якому відмовити у задоволенні позову ФОП Штефан Т. В.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що Департамент та балансоутримувач (Відповідач та третя особа -2 у справі) завжди йшли на поступки позивачу, а саме за його листами вносили зміни у предмет Договору. Жодних перепон господарській діяльності Департамент ніколи не створював.
Скаржник вважає, що судом не прийнято до уваги той факт, що об`єктом оренди за Договором оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 205-ДКП/15 від 21.12.2015 є майно територіальної громади міста Дніпра. 
Суди, вирішуючи питання щодо права орендодавця самостійно, без відповідного рішення ради, передавати в оренду майно, належне до комунальної власності, мають виходити з кола його повноважень, передбачених положеннями про таких орендодавців, затвердженими у встановленому порядку радою. При цьому слід та коле враховувати, що орендодавець здійснює свої повноваження тільки за наявності рішення ради і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про передачу об`єктів комунальної власності в оренду, якщо інше не передбачено положенням про нього».
На виконання та відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно ст. ст. 143, 144 Конституції України, ст. ст. 16, 25, 26, 29, 47, 59, 60, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міською радою прийнято рішення, яке регулює відносини у сфері оренди комунального майна та є регуляторним актом, а саме: рішення міської ради від 06.04.2011 № 19/10 «Про внесення змін до рішення міської ради від 21.03.2007 № 41/11 «Про оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста».
Скаржник зазначає, що це рішення надавав до суду та наголошував, що Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради діє тільки в межах повноважень, визначених у рішеннях міської ради та не може самостійно приймати рішення щодо передачі в оренду нерухомого майна.
Згідно Порядку передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста», який є додатком 1 до рішення міської ради від 06.04.2011 №19/10, визначено: «У п. 6.2. Продовження договору оренди на новий термін з орендарем відбувається шляхом укладання договору оренди на новий термін (згідно з п. 3.2 розділу 3 цього Порядку)».
«Пункт 3.2. розділу 3 Додатку 1 «Порядок укладання договору оренди нерухомого майна на новий термін (далі - ПП (Порядок переукладання)».
Скаржник звертає увагу, що позовні вимоги були обґрунтовані порушенням ст. 777 ЦК України та ч. 3 ст. 17, у яких встановлено, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
Скаржник зазначає, що судом не було враховано, що дія Договору оренди припинилася 07.12.2018 року відповідно до п. 11.1 Договору, де зазначено: « 11.1 Дія цього Договору припиняється внаслідок:
- закінчення терміну, на який його було укладено».
Умовами договору не передбачено автоматична пролонгація договору оренди.
Скаржник зазначає, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», постанови КМУ від 10 серпня 1995              № 629, якою затверджена Методика оцінки об`єктів оренди у п. 2 вказано, що оцінка обов`язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об`єкта оренди була проведена більш як три роки тому.
Ці самі вимоги зазначено у вищезазначеному регуляторному акті міської ради від 06.04.2011 № 19/10.
Скаржник зазначає, що позивач заяви про укладання договору оренди на новий термін до відповідача не надав.
На думку скаржника, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позовна заява не містила доказів того, що позивач звертався до відповідача із відповідною заявою про переукладання договору оренди нерухомого майна №205-ДКП/15 від 21.12.2015 на новий термін.
Позивач не повідомляв Департамент по роботі з активами про намір переукладати Договір оренди та не надавав відповідний пакет документів для поновлення Договору оренди.
Скаржник зазначає, що до Департаменту - Орендодавця не надходило жодних заяв від позивача - Орендаря з відповідним пакетом документів, який зазначений у рішенні міської ради стосовно укладання Договору оренди на новий термін. Жодних доказів, жодних копій документів до суду не надавалося.
Скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на те, що позовна заява не містить доказів звернення ФОП Штефан Т.В. до підприємства останнього із відповідною заявою про переукладення спірного договору на новий термін не приймаються господарським судом до уваги з огляду на те, що вказані дії не узгоджуються із нормами статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки положення зазначених  норм права не передбачають автоматичного поновлення договору оренди, а лише визначають, що в цьому разі договір підлягає поновленню (а не є поновленим). А відтак, скаржник вважає, що визнання договору продовженим на той самий строк на тих самих умовах, за відсутності звернення орендаря з заявою та відповідними документами згідно рішення Дніпропетровської міської ради №19/10 від 06.04.2011 є порушенням виключного передбаченого Конституцією України права органу місцевого самоврядування на здійснення права власності та управління від імені Українського народу, яке підлягає захисту.
Також скаржник звертає увагу, що позивач та відповідач не домовлялися про умови договору найму на новий строк, які встановлюються за домовленістю сторін.
У пункті 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 встановлено: «Відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. Вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму), ЦК України і ГК України не містять. Однак за змістом статей 759 - 762 ЦК України слід дійти висновку, що істотними для даного виду договорів є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування.
Що ж до договорів оренди державного та комунального майна, то стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає умови, які є істотними для даних договорів, причому відповідно до статті 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.
Отже, лише за наявності у договорі істотних умов, якщо їх не врегульовано чинним законодавством, договір оренди майна можна вважати укладеним. При цьому умова договору щодо вартості об`єкта оренди державного або комунального майна повинна відповідати Методиці оцінки об`єктів оренди, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.95 № 629 (з подальшими змінами та доповненнями).
Відповідно до статті 638 ЦК України істотними умовами договору оренди можуть бути також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно з частиною другою статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови, наприклад, щодо використання орендарем об`єкта оренди за цільовим призначенням.»
Пунктом 10.2. Договору передбачено, що після закінчення терміну дії договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору на новий термін встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на переукладання договору припиняється.
Скаржник вважає, що ухвалене судове рішення, яким судом визнано договір оренди продовженим на той самий строк на тих самих умовах, винесено в супереч ст. ст. 143, 144 Конституції України, ст. ст. 16, 25, 26, 29, 47, 59, 60, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та постанови КМУ від 10 серпня 1995 № 629.
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, погоджуючись з висновками суду першої інстанції.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 у справі № 904/2828/19 та призначено розгляд справи на 21.01.2020 року.
21.01.2020 року розгляд справи відкладено на 10.02.2020
10.02.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
В судовому засіданні присутні представники сторін надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.
Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" не скористалося своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 у справі № 904/2828/19 слід залишити без змін з огляду на наступне.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
21.12.2015 Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (Орендодавець), та Фізичною особою-підприємцем Штефан Тетяною Володимирівною (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, № 205-ДКП/15 (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1. зазначеного Договору з метою ефективного використання комунального майна орендодавець (відповідач у даній справі) на підставі рішення міської ради від 21.03.07 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар (позивач у даній справі) приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно – нежитлові приміщення (далі – об`єкт оренди) загальною площею 84,9 кв.м, розміщене за адресою:                     м. Дніпропетровськ, просп. Карла Маркса, 119а, на першому поверсі 6-ти поверхового будинку, вартість яких згідно з незалежною оцінкою становить 952 329,00 грн., без ПДВ, що перебувають на балансі Комунального підприємства “Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю” Дніпропетровської міської ради, під використання для розміщення фірмового магазину вітчизняних промислових підприємств-виробників, крім тих, що виробляють товари підакцизної групи.
Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється.
У пункті 10.1. Договору сторони узгодили, що останній діє з 21.12.2015 по 07.12.2018 включно.
Пунктом 10.2. Договору встановлено, що після закінчення терміну договору оренди Орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю Сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право Орендаря на переукладання договору припиняється.
Виконуючи умови Договору відповідач передав позивачеві для використання об`єкт оренди – нежитлові приміщення, визначені в пункті 1.1. Договору, про що свідчить акт приймання-передачі від 21.12.2015 (а.с. 27).
06.03.2018 підписано Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до пункту 1 якої сторони вирішили внести зміни та викласти пункт 1.1. Розділу 1 “Предмет договору” в такій редакції: “…під розміщення фірмового магазину вітчизняних промислових підприємств-виробників, крім тих, що виробляють товари підакцизної групи – 9 кв.м, та торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів – 75,9 кв.м”.
Позивач 12.09.2018 звернувся до КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" (балансоутримувача) із заявою стосовно переукладення/продовження на новий термін строку дії договору оренди від 21.12.2018 № 205-ДКП/15.
Надалі, листом від 02.11.2018 ФОП Штефан Т.В. повторно звернулась до КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю", в якому просила повідомити про результати розгляду вказаної вище заяви.
У відповіді, викладеній в листі № 1220 від 28.05.2019, балансоутримувач повідомив позивача про те, що за інформацією Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на даний час розглядається питання щодо використання орендованого нежитлового приміщення для потреб територіальної громади міста.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач посилався на те, що він належним чином виконував свої обов`язки за договором найму, після спливу строку якого останній скористався своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, подавши відповідну заяву. Орендодавець же, в свою чергу, не висловив своїх заперечень щодо своєчасного попередження Орендаря про намір власника використовувати орендоване майно для власних потреб та не надав заяву про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, як того вимагає стаття 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, у зв`язку з чим ФОП Штефан Т.В. просить визнати спірний договір продовженим на той самий термін, що і є предметом її позову. 
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 630 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Частиною 4 статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. 
Відповідно до частини 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється, зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Згідно зі статтею 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Таким чином, для продовження дії договору оренди на підставі частини 2 статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору про припинення або зміну умов договору.
Наведена норма Закону визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах без проведення конкурсу. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди державного та комунального майна передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.
Істотне значення у даному випадку має зміст такого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди. 
Як вбачається із матеріалів справи, після закінчення строку дії договору позивач продовжував користуватися орендованим майном, здійснював перерахування орендних платежів, в той час як відповідач протягом місяця після закінчення терміну його дії будь-яких заяв про припинення або зміну умов договору на адресу позивача не надсилав.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, № 205-ДКП/15 від 21.12.2015, укладений між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Штефан Тетяною Володимирівною, є продовженим на той самий термін, а саме з 08.12.2018 по 22.12.2021 включно, та на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди з урахуванням змін, внесених до нього додатковими угодами до договору.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Довід скаржника про те, що умовами договору не передбачена автоматична пролонгація договору оренди, а продовження договору  на новий термін відбувається шляхом укладення договору оренди на новий термін згідно «Порядку передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста», який є додатком 1 до рішення міської ради від 06.04.2011 №19/10, відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.
Відповідно до п. 12.1. Договору  взаємовідносини Сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України.
Взаємовідносини сторін у даній справі регулюються нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також Законом України "Про управління об`єктами державної власності".
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що термін, на який укладається договір оренди, є істотною умовою договору оренди.
Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору  оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається  продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
Юридичний аналіз вказаної статті дозволяє зробити висновок про те, що спеціальні норми регламентують здачу в оренду державного та комунального майна та в імперативному порядку визнають продовженим договір оренди на той же строк та на тих же умовах, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди не заявить про припинення або зміну умов договору оренди.
Разом з тим, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди майна заперечував щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється, виходячи з системного тлумачення ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження строку дії такого договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення до нього змін.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, якщо сторонами договору визначено процедуру можливого продовження строку дії договору оренди шляхом укладення нового договору оренди, то слід вважати, що саме таким чином має бути реалізоване право сторони на продовження дії договору згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Однак, самого права на пролонгацію договору оренди сторона позбавлена бути не може, оскільки воно гарантовано зазначеною нормою закону імперативно.
Посилання скаржника на те, що позовна заява не містить доказів звернення ФОП Штефан Т.В. до підприємства останнього із відповідною заявою про переукладення спірного договору на новий термін не приймаються господарським судом до уваги з огляду на те, що вказані дії не узгоджуються із нормами статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”. З цих же підстав відхиляються доводи скаржника, про те, що заяви позивача від 14.09.2018 року та від 06.11.2018 року містили перелік документів, які не відповідають вимогам рішення міської ради  від 06.04.2011 №19/10
Посилання скаржника на те, що листом від № 8/4-3276 від 31.10.2018 Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернувся до ФОП Штефан Т.В. з повідомленням про закінчення терміну дії спірного договору також не заслуговують на увагу з огляду на те, що зміст вказаного листа містить лише пропозицію щодо надання заяви про продовження строку дії договору оренди разом з пакетом документів відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 № 41/11, зі змінами та доповненнями, та іншу інформацію. Також лист містить попередження про наслідки відмови від виконання вказаних вище умов. Отже, даний лист відповідача не можна розцінювати як  заперечення щодо поновлення договору оренди. 
Крім того, слід зазначити про те, що вказаний лист було виготовлено в період дії договору, а не після його закінчення; до того ж, належних доказів надсилання зазначеного листа на адресу позивача суду надано не було, що знайшло вірну оцінку  у суду першої інстанції 
          Враховуючи, що на дату закінчення строку дії договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку було відсутнє заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, позивач має право на продовження договору на той самий термін і на тих самих умовах і не може бути позбавлений права на пролонгацію договору оренди.  
Стосовно відсутності оцінки колегія суддів посилається на  ч. 2 ст. 11 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, відповідно до якої оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди. Оскільки у справі  відсутні доказі  того, що оцінка була здійснена більш, як три роки  тому, відтак відсутні підстави стверджувати  про те, що відсутність такої оцінки є підставою для відмови  у позові позивачці -  це узгоджується з розділом 7 рішення сесії Дніпропетровської міської від 06.04.2011 №19/10 і можливість проведення такої оцінки не вичерпана. 
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Право скаржника не порушено.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів приходить до висновку, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 у справі № 904/2828/19 – залишити без змін
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст складено 13.02.2020 року.

Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков

                                                                                     А.Є. Чередко