ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2020 р.           Справа№ 920/527/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Куксова В.В. 
          Євсікова О.О. 

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради
на рішення Господарського суду Сумської області від 10.10.2019 (повний текст складено 21.10.2019)
у справі №920/527/19 (суддя Джепа Ю.А.)
за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради
до Приватного акціонерного товариства "Технологія"
про стягнення 23986,88 грн,
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Технологія" на свою користь 22077 грн 71 коп - заборгованості за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод, 1373 грн 66 коп - пені, 114 грн 05 коп - 3% річних, 421 грн 46 коп - інфляційних нарахувань, 1921 грн - судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем були перевищені гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору від 01.08.2015 №770, а також Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, затверджених рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 №596 (надалі - Правила №596) з урахуванням рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 №539 "Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 №596 "Про затвердження Правил приймання стічних вод в системи каналізації м. Суми" (надалі - Правила №539). Вищезазначені порушення, на думку позивача, є підставою для виставлення ним відповідачу рахунків на оплату, які відповідач повинен оплатити протягом 30 банківських днів.
У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив в задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на нормативно-правові акти, які не були чинними в період існування спірних правовідносин.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 10.10.2019 у справі №920/527/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення мотивовано тим, що на момент спірних правовідносин правила приймання стічних вод в системи каналізації м. Суми були нечинними, а тому їх застосування до спірних правовідносин є недопустимим, а отже і підстави для стягнення коштів за порушення нечинних правил відсутні.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 10.10.2019 у справі №920/527/19 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник стверджував, що ним правомірно нараховано відповідачу плату за понаднормативний викид забруднюючих речовин, оскільки розрахунок здійснено в межах норм чинного законодавства на підставі чинного Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Міністерства  регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 №316. При цьому вказував, що правомірність дій позивача підтверджено листом Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 18.09.2018 №8/9-2698-18, тобто розробником Правил № 316, в якому зазначено, що на період розроблення нової редакції місцевих Правил приймання, місцеві Правила від 10.12.2007 №596, Правила від 06.09.2011 №539 діють в частині, що не суперечить чинним нормам законодавства з застосуванням допустимих концентрацій (далі за текстом - ДК), які розраховані для забезпечення встановлених підприємству нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скиду забруднюючих речовин.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради  на рішення Господарського суду  Сумської області від 10.10.2019 у справі №920/527/19. Постановлено розгляд справи здійснювати без участі учасників справи в порядку письмового провадження.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
01.08.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір на водопостачання та прийом стічних вод від 01.08.2015 №770 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язався забезпечувати відповідача питною водою та приймати стічні води, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених Договором.
Згідно з п. 5.1. Договору відповідач несе відповідальність за каналізаційні мережі, які знаходяться у нього на балансі. Позивач контролює скиди забруднюючих речовин кожного місяця. 
Скидання споживачем стоків з перевищенням ГДК сплачується згідно з правилами приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, затвердженими рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 №539 по штрафному тарифу згідно з розрахунками. Штрафні тарифи застосовуються згідно з кратністю підвищення ГДК по кожному виду забруднень (п.5.2 Договору).
Відповідно до п. 8.1 Договору його укладено з 01.08.2015 по 01.08.2016 і він вважається щорічно продовженим.
13.12.2018 позивачем проводилась перевірка якості скиду стічних вод на каналізаційному випуску №1 на виході з колодязя, за адресою: вул. Курська, 147 А, м. Суми, якою виявлено факт скиду відповідачем в міську каналізацію стічних вод з перевищенням вмісту рівня забруднюючих речовин порівняно з встановленими місцевими правилами.
За результатами перевірки було складено акт по відбору проб та протокол дослідження якості стічних вод, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідного акту та протоколу.
Позивач для розрахунку плати використовував дані лабораторії позивача. Хімічна лабораторія контролю промстоків відповідає критеріям атестації і атестована на право проведення вимірювань у сфері робіт з контролю стану навколишнього природного середовища (води стічні), що підтверджується свідоцтвом про атестацію від 23.02.2018 №РУ-0110/18.
Як зазначає позивач, плата за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення у разі порушення вимог щодо якості і режиму їх скидання вноситься споживачем на рахунок виробника у порядку та в строки, що передбачені місцевими правилами приймання та/або договором (п. 13 Порядку № 316). Відповідно до п. 2.3.4 Правил № 596 та Правил № 539 відповідач зобов`язаний оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників протягом 30 банківських днів. Позивач зазначає, що до даних правовідносин застосовуються правила та порядок, які затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 "Про затвердження Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення" та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод   до систем централізованого водовідведення (далі - Правила № 316, Порядок № 316), який набрав чинності 02.02.2018. 
Відповідно до п. 2.3.4 Правил № 596 та Правил № 539 відповідач зобов`язаний оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників протягом 30 банківських днів.
Позивач направив відповідачу рахунок на оплату, а в подальшому позивач направив на адресу відповідача претензію, яка залишена відповідачем без виконання.
Отже, предметом доказування у даній справі є факт порушення відповідачем норм чинного законодавства забрудненням стічних вод при скиді вод в міську каналізацію та правомірність нарахування заборгованості за порушення чинних норм, які передбачають відповідальність за скинуті понаднормативно забруднені стічні води.
19.06.2017 набрала чинності прийнята 18 травня 2017 року нова редакція Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" новим абзацем 4 ч.1 ст.11 якого було встановлено, що затвердження правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем ценралізованого водовідведення віднесено до повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, інших державних органів у сфері питної води, питного волопостачання та водовідведення (надалі - центральний орган).
Абзацем 5 ст. 13 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" було віднесено до компетенції місцевих органів влади затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.
Статтею 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" було визначено, що місцеві правила мають розроблятись на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядувння.
У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.
19.06.2017 набрала чинності прийнята 18.05.2017 нова редакція Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" новим абзацем 4, ч.1 ст.11 якого було встановлено, що затвердження правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення віднесено до повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, інших державних органів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення (надалі - центральний орган).
Абзацем 5 ст. 13 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" було віднесено до компетенції місцевих органів влади затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.
Статтею 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" було визначено, що місцеві правила мають розроблятись на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.
У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.
19.06.2017 втратили свою чинність, на підставі розпорядження Кабінету міністрів України від 10.03.2017 №166-р "Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади", затверджені Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 року N 37 Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.
Позивач продовжував використовувати вказану Інструкцію мотивуючи це тим, що існуючий порядок встановлений також в місцевих "Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми", затвердженими рішенням виконкому Сумської міської ради 06.09.2011 №539.
Допустимі концентрації забруднюючих речовин при скиді стічних вод Абонентів у каналізаційну систему м. Суми, що містяться в Таблиці 1 Правил № 539, розроблені та затверджені на підставі Правил № 37.
В пункті 3 вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р зазначається, що воно набирає чинності через два місяці з дня його опублікування. Дане розпорядження набрало чинності 22.05.2017. Відтак, з 22.05.2017 скасовані Правила приймання стічних вод № 37.
Як було зазначено, на підставі цих Правил №37 були встановлені допустимі концентрації забруднюючих речовин в Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, а тому, на думку суду, вказані Правила з 22.05.2017 не є чинними.
Крім того, про чисельні суттєві та істотні порушення вимог законодавства при затвердженні Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми свідчить наступне.
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 18.05.2017 в справі №591/1519/15-а: визнано незаконним та скасоване рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 №596 "Про затвердження Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми"; визнано незаконним з моменту прийняття та скасоване рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539 "Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 №596 "Про затвердження Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми".
Судом було скасовані зазначені Правила, у зв`язку із значними та суттєвими порушеннями при їх прийнятті, зокрема вимог ст.ст. 19, 57 Конституції України, Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 скасована вказана постанова суду першої інстанції, а позов залишений без розгляду, оскільки позивач пропустив установлений законом строк для звернення із позовом до адміністративного суду. При цьому, як вбачається з тексту ухвали суду апеляційної інстанції, суд встановив суттєві порушення чисельних нормативно-правових актів при прийнятті Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми. Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 набрала законної сили.
Також, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №818/2221/18 визнано протиправним і нечинним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 №539.
Крім того, слід зазначити, що рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 №7 дії виконавчого комітету Сумської міської ради, що полягають у прийнятті рішення від 06.09.2011 №539 визнані такими, що вчинені з порушенням порядку затвердження місцевих правил приймання стічних вод, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 7 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення дій, заборонених згідно зі ст. 17 Закону України "Про захист економічної конкуренції", в частині створення умов Комунальному підприємству "Міськводоканал" Сумської міської ради для вчинення порушення передбаченого п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
В свою чергу, рішенням Господарського суду Сумської області від 07.05.2018 у справі №920/1123/17, яке набрало законної сили 31.05.2018, відмовлено у задоволенні позову виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 №7, тобто дане рішення є чинним.
Згідно ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.
Зазначеним рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 дії виконавчого комітету Сумської міської ради, що полягають у прийнятті рішення від 06.09.2011 № 539 визнані такими, що вчинені з порушенням порядку затвердження місцевих правил приймання стічних вод, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, і вказане рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі № 591/1519/15-а встановлено, що оскаржуване рішення № 539 від 06.09.2011 відповідачем прийняте не на підставах та у спосіб, що передбачені законодавством, що регулюють спірні правовідносини.
З наведеного вбачається, що в силу ч. 3 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України не підлягають застосуванню господарським судом при розгляді даної справи Правила № 539, які прийняті не на підставах та у спосіб, що передбачені законодавством, що регулюють спірні правовідносини.
Крім того, згідно ч. 7 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, у разі невідповідності правового акту правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акту вищої юридичної сили.
Таким чином, з усього вищенаведеного можна зробити обґрунтований висновок, що з 22.05.2017 в м. Суми відсутні нормативи допустимих концентрацій забруднюючих речовин, які були б встановлені місцевими Правилами приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми.
Суд дійшов висновку, що існуючий порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджений центральним органом, на який посилається позивач, було скасовано, а тому використання такого порядку є протиправними, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем ценралізованого водовідведення, віднесено до повноваження центрального органу виконавчої влади, а не місцевого.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №920/619/18.
Таким чином, застосування позивачем порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення до відібраних проб 13.12.2018 є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства і ґрунтуються на нормативно-правовому акті, який на той час вже було скасовано.   
Також, 02.02.2018 набув чинності наказ Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України №316 від 01.12.2017 "Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення", яким було встановлено новий порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (надалі - Наказ № 316).
В період з 21.06.2017 по 14.01.2019 місцевими органами влади м. Суми не було розроблено та прийнято в установленому порядку місцеві правила приймання стічних вод. Нові місцеві "Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми" було затверджено лише 15.01.2019 рішенням виконкому Сумської міської ради №4.
Тобто, станом на грудень 2018 року відсутні законні місцеві правила приймання стічних вод у каналізаційну систему м. Суми.
Оскільки на час відібрання проб 13.12.2018 вже набув чинності Наказ № 316, а місцевих правил, які б були прийняті на підставі та з урахуванням вимог зазначеного Наказу № 316, як це вимагає ст.13-1 нової редакції Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", розроблено та прийнято уповноваженим органом місцевого самоврядування м. Сум ще не було, то відповідно до вимог абзацу 5 ст.13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" до відносин сторін пов`язаних з відбором проб 13.12.2018 застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.
В той же час, позивач застосував Правила №316 виключно в частині визначення порядку нарахування плати за скид понаднормативних забруднень та не застосував у частині норм гранично допустимих скидів, які встановлені у додатку 4 до Правил №316. Так при розрахунку плати за понаднормативних забруднення стічних вод, які було виявлено в пробах 13.12.2018, позивач для визначення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин використовує норми, встановлені місцевими Правилами №539.
Проте, як було встановлено вище, ці допустимі концентрації (ДК) забруднюючих речовин в Правилах №539 є нечинними.
Тобто, з наведених фактичних обставин і правових норм вбачається, що не підлягають застосуванню положення Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, в тому числі допустимі концентрації (ДК) забруднюючих речовин при скиді стічних вод Абонентів у каналізаційну систему м. Суми, що містяться в Таблиці 1, які стали підставою для нарахування позивачем відповідачу 22077 грн 71 коп за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод за грудень 2018 року.
Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" зазначено, що місцеві правила повинні відповідати центральним.
В той же час, на момент спірних правовідносин правила, які приймаються центральним органом були відсутні, а місцеві правила були прийняті лише в 2019 році, оскільки лише в 2018 році були затверджені правила центральним органом виконавчої влади.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, наслідки відсутності відповідних дій центрального органу та відсутність затверджених центральним органом правил, на момент наявних договірних правовідносин між сторонами, не можна покладати на споживача (відповідача).
Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що листом Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 18.10.2018 №8/9-2698-18 підтверджена правомірність його дій при нарахуванні плати за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод на підставі Правил №596, в редакції рішення №539, оскільки, вказаний лист зазначеного Департаменту не є нормативно-правовим актом, а тому за своєю правовою природою носить рекомендаційний, роз`яснювальний характер для суб`єктів господарювання, до яких він спрямований.
З огляду на викладене, враховуючи те, що на момент спірних правовідносин правила приймання стічних вод в системи каналізації м. Суми були нечинними, а тому їх застосування до спірних правовідносин є недопустимим, а отже і підстави для стягнення коштів за порушення нечинних правил відсутні, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Позовні вимоги про стягнення з відповідача 114,05 грн 3% річних, 1373,66 грн пені, 421,46 грн інфляційних втрат не підлягають задоволенню, оскільки останні є похідними від вимог про стягнення заборгованості за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягають.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 10.10.2019 у справі №920/527/19 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Сумської області від 10.10.2019 у справі №920/527/19 залишити без змін.
Матеріали справи №920/527/19 повернути до Господарського суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                О.О. Євсіков