12.02.20
22-ц/812/404/20
Єдиний номер справи 483/2128/16-ц 
Провадження 22-ц812/404/20                         Головуючий по 1 інстанції Куцаров В.І. 
                                Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2020р.                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі: 
Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О., 

секретар судового засідання – Цуркан І.І., 

за участі: представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Очаківського районного нотаріального округу Корчемаха Світлана Станіславівна, Очаківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання правочинів недійсними та скасування їх державної реєстрації, 

встановила:
       
У грудні 2016р. ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними та скасування їх державної реєстрації.
Позивач зазначала, що ОСОБА_3 не виконує рішення суду про стягнення на її користь 435420 грн., а тому 22 жовтня 2015р. державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження,
05 липня 2016р. приватний нотаріус Очаківського районного нотаріального округу Корчемаха С.М. посвідчила договори дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок за цією ж адресою, за умовами яких   ОСОБА_5 прийняв у дар це майно від свого батька - ОСОБА_4 , за згодою дружини ОСОБА_3 на дарування її частки у спільній сумісній власності подружжя.
Вважаючи, що відповідачі вчинили фіктивні правочини з метою приховання майна від примусової реалізації з електронних торгів, оскільки після укладення цього договору дарування подружжя будинок не звільнили, проживають у ньому й надалі, позивач просила визнати недійсними договори дарування від 05 липня 2016р. та скасувати їх державну реєстрацію.
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017р. у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду – скасуванню з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що відсутні підстави для визнання недійсними договорів дарування.
Проте з таким висновком суду погодитись не можна.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ст.202 ЦК).
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203 ЦК).
За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ст.717 ЦК).
Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст.234 ЦК).
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.1,5 ст.203 ЦК, що за правилами ст.215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК. 
Вказаний вище висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016р. у справі № 6-1873цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019р. у справі № 369/11268/16-ц (провадження 14-260цс19).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та 
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від 
того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення 
домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) 
самостійного заробітку (доходу).  Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК).
       Статтю 57 Сімейного кодексу доповнено пунктом п`ятим частини першої про те, що земельна ділянка набута за час шлюбу внаслідок приватизації є особистою приватною власністю Законом №4766-У1 (4766-17) від 17.05.2012р.
Відповідно до ч.3 ст.26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п."а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п."а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. 
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).        
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 18 жовтня 1980р. перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 від якого мають сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час шлюбу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 набули у спільну власність житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Очаківського району 28 грудня 2004р. на ім`я ОСОБА_4 та земельні ділянки площами 0,2500 га, 0,0814 га за цією ж адресою на підставі державних актів на право власності серії ЯГ № 614661, ЯГ № 614662, виданих Кам`янською сільською радою Очаківського району 04 грудня 2007р., виданих на ім`я ОСОБА_4 . 
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь   ОСОБА_2 431766 грн. в рахунок повернення авансового платежу та 3654 грн. судових витрат на підставі якого Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області видав виконавчий лист, який пред`явлено позивачем до виконання.
22 жовтня 2015р. постановою старшого державного виконавця Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області в межах суми боргу накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 
05 липня 2016р. приватний нотаріус Очаківського районного нотаріального округу Корчемаха С.М. за № № 205, 206 посвідчила договори дарування житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельних ділянок по АДРЕСА_1 , за умовами яких ОСОБА_5 прийняв у дар зазначене майно від свого батька - ОСОБА_4 . 
Ці договори дарування були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 липня 2016р., індексні номера: 30385795, 30383045.
За даними Кам`янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області відповідачі зареєстровані по АДРЕСА_1 та фактично там проживали і після укладення оспорених угод на час вирішення спору судом першої інстанції. 
Наведені факти свідчать, що справжнім наміром відповідачів було ухилення від виконання рішення суду і відповідно введення в оману позивача, який був реалізований ними у формі договорів дарування, укладених ними між собою після ухвалення рішення про стягнення грошових сум, відкриття виконавчого провадження по його примусовому виконанню та накладення арешту на активи боржника, після укладення яких вони продовжили проживати у відчуженому житловому будинку. 
Таким чином, наявні основні ознаки для кваліфікації оспорених правочинів як фіктивних, що є підставою для визнання їх недійсними та для скасування державної реєстрації речових прав за новим набувачем на підставі договорів дарування. 
В даному випадку рівність часток ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спільному майні хоча й презюмується (ст.70 СК), однак оспорені правочини підлягають визнанню недійсними у повному обсязі, тому що між подружжям фактично існує спір щодо цього (у відзиві представник відповідача зазначав, що відчужене майно є особистою власністю ОСОБА_4 , надавалась розписка про отримання останнім грошей в борг для будівництва будинку), який підлягає повноцінному вирішенню за відповідним позовом. А невизначеність часток подружжя у спільному майні саме по собі не є перешкодою для вирішення даного спору, безпосереднім предметом якого не є питання про накладення стягнення на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.73 СК). 
Задоволення позову є підставою (ст.141 ЦПК) для відшкодування відповідачами судових витрат, понесених позивачем при розгляді даної справи в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій. 
З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст.367,368,374,376,382 ЦПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017р. скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Визнати недійсними договори дарування житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельних ділянок по АДРЕСА_1 , укладених 05 липня 2016р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , посвідчених приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Корчемахою Світланою Станіславівною С.М. за № № 205, 206.
Скасувати державну реєстрацію речових прав за  ОСОБА_5 на підставі вказаних договорів дарування, індексні номери: 30385795, 30383045 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення державного реєстратора від 08 липня 2016р.  
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 1822,80 грн. судових витрат. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 12 лютого 2020р.
Головуючий:                                        Судді: