Справа № 446/2142/19                                Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л. 
Провадження № 33/811/1345/19                        Доповідач: Галин В. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 січня 2020 року м. Львів
Львівський апеляційний суд в складі:
Головуючого судді - Галина В. П. 
з участю представника особи, яка притягується до відповідальності - адвоката Стефановича Ю.М.
неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_1 
представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, - 
встановив:
цією постановою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170.00 грн. Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство психологічного характеру (доведення до суїцидного стану) свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2003 року народження. Своїми діями ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
       Цю постанову оскаржила ОСОБА_3 Просить постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП скасувати , а провадження у справі закрити.
Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, судом першої інстанції не застосовані норми матеріального права, які суд мав застосувати, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
       Звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові не вказано якими її діями чи бездіяльністю вчинено домашнє насильство психологічного характеру щодо потерпілого, всупереч нормам ст.283 КУпАП не проаналізовано та не надано правову оцінку доказам. 
       Стверджує, що мотивами написання потерпілим заяви є вплив на нього його батька ОСОБА_2 , який проживає з потерпілим та перебуває під його впливом, та пояснюється наявністю конфліктних взаємовідносин між його батьками та наявністю майнового спору між ними, який перебуває на розгляді в Кам`янка-Бузькому районному суді з приводу поділу майна.
       Розглянувши матеріали справи №446/2142/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно із положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
       Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
       Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає наявність такого обов`язкового елементу як можливість заподіяння чи заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.
Відповідно до вимого ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
       Таке зокрема підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 097197 від 20 листопада 2019 року (а.с.3); заявою ОСОБА_1 від 12 листопада 2019 року (а.с.4); поясненнями ОСОБА_1 від 12 листопада 2019 року (а.с.5); довідкою служби у справах дітей від 26 листопада 2018 року №371 (а.с.8); відповіддю на запит від 10 червня 2019 року №162 (а.с. 9).
       Такі докази перебувають у об`єктивному взаємозв`язку, є належними, достатніми та допустимими. Крім того, із заяви ОСОБА_1 від 12 листопада 2019 року чітко вбачається, що ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо свого сина ОСОБА_1 , заподіюючи таким чином шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_1 , що мало наслідком звернення до лікарів дитячого психоневрологічного диспансеру і діагноз «наявність суїцидального стану».
       Апеляційні доводи у тому, що заява ОСОБА_1 від 12 листопада 2019 року написана під впливом його батька є голослівними та не підтверджуються будь-якими об`єктивними доказами.
       При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Галин В.П.