КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 758/802/13-ц                                                                            Головуючий у суді І інстанції Ларіонова Н.М.
Провадження № 22-ц/824/3822/2020                                                        Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
26 лютого 2020 року                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Ігнатченко Н.В.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О., 
за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання,
 
в с т а н о в и в:
 
У липні 2018 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з вказаною вище заявою, обґрунтовуючи її тим, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 040 732,00 грн, пеню в розмірі 12 520,88 грн та судовий збір в розмірі 3 441,00 грн, а всього - 1 056 693,88 грн.
На виконання цього судового рішення 10 червня 2013 року було видано виконавчий лист № 758/802/13-ц щодо боржника  ОСОБА_1 , який 15 серпня 2013 року пред`явлено до виконання у ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві.
27 серпня 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 39657080, про що винесено відповідну постанову. 23 вересня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 
Однак, 14 травня 2018 року на адресу заявника надійшла відповідь Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на запит від 18 квітня 2018 року, відповідно до якої виконавче провадження № 39657080 було знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання (3 роки) та надано копію акту від 30 січня 2018 року про вилучення виконавчих проваджень для знищення. 
Заявник вказував, що неодноразово, починаючи з 2016 року, звертався із запитами та заявами щодо надання інформації про хід виконання виконавчого листа та місцезнаходження його оригіналу, проте Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не відреагував на жодний із цих запитів. Оскільки ПАТ «УкрСиббанк» не отримувало постанову від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженню № 39657080 та оригінал виконавчого листа № 758/802/13-ц, виданого 10 червня 2013 року Подільським районним судом м. Києва, можна зробити висновок, що виконавчий лист було втрачено при пересилці, а строк його повторного пред`явлення до виконання пропущено з поважних причин.
На підставі викладеного, заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа № 758/802/13-ц від 10 червня 2013 року щодо боржника  ОСОБА_1 , визнати строк пред`явлення виконавчого листа пропущеним з поважним причин та поновити строк на пред`явлення цього виконавчого документа до виконання.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року заяву задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа № 758/802/13-ц у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 056 693,88 грн, з яких: 1 040 732,00 грн - заборгованість за кредитним договором, 12 520,88 грн - пеня та 3 441,00 грн - судовий збір, боржником за яким є ОСОБА_1 .
Поновлено ПАТ «УкрСиббанк» строк для пред`явлення до виконання дублікату виконавчого листа № 758/802/13-ц від 10 червня 2013 року, виданого за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2013 року у цивільній справі № 758/802/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, боржником за яким є ОСОБА_1 .
Задовольняючи вимоги стягувача, суд першої інстанції вважав доведений факт втрати оригіналу виконавчого листа № 758/802/13-ц від 10 червня 2013 року щодо боржника ОСОБА_1 , що є підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку на пред`явлення цього виконавчого документа до виконання та видачі його дублікату.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, боржник ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ «УкрСиббанк» відмовити.
Як на підставу своїх вимог посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення усіх учасників справи: іншого боржника ОСОБА_2 та Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, про дату і час судового засідання, тому суд порушив порядок розгляду заяви та у зв`язку з цим дійшов передчасного висновку про її задоволення. Відсутність у стягувача виконавчого документа процесуально унеможливлює поновлення строку його пред`явлення, а у справі немає жодних відомостей ані про те, що виконавчий лист був загублений, ані про те, що він взагалі отримувався стягувачем. Оскільки 27 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, строк його пред`явлення до виконання відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» становить один рік, тобто до 27 червня 2015 року, проте ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із заявою лише 25 липня 2018 року.
Відзив заявника на апеляційну скаргу до суду не надійшов.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 040 732,00 грн, пеню в розмірі 12 520,88 грн та судовий збір в розмірі 3 441,00 грн, а всього - 1 056 693,88 грн.
10 червня 2013 року Подільським районним судом м. Києва на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист № 758/802/13-ц, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем - ПАТ «УкрСиббанк».
Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк», як стягувач, направив до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києвізаяву про відкриття виконавчого провадження щодо боржника, надавши в якості додатку оригінал виконавчого листа.
27 серпня 2013 року державним виконавцем Тертичною В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39657080.
В межах даного виконавчого провадження 23 серпня 2013 року державним виконавцем винесено також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
2 червня 2016 року за вих. № 30-4/1/341 стягувач звернувся до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві із запитом про надання інформації про хід вищевказаного виконавчого провадження, в якому просив надати документи про повне виконання рішення суду.
21 червня 2017 року з метою отримання підтвердження місцезнаходження оригіналу виконавчого листа № 758/802/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості, представником стягувача вже через канцелярію Дарницького ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було подано заяву від 14 червня 2017 року вих. № 23-6/1/б/н.
Згідно даної заяви стягувач зазначив, що лише з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень стало відомо, що 27 червня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, але станом на 14 червня 2017 року дана постанова з оригіналом виконавчого листа на адресу банку не надходила.
21 лютого 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» повторно звернулося до Дарницького ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві із заявою аналогічного змісту вих. № 23-5/1/б/н, при цьому зазначаючи про те, що станом на 21 лютого 2018 року до банку не надходила постанова про повернення виконавчого листа та його оригінал.
Згідно наданих заявником документів, на вищевказану заяву лише 16 квітня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» отримало відповідь Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 21 березня 2018 року, відповідно до якої виконавче провадження № 39657080 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 1 056 693,88 грн було знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання (3 роки).
18 квітня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось з запитом до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вих. № 23-5/1/б/н, в якому просило надати підтвердження знищення виконавчого провадження № 39657080.
14 травня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» отримало відповідь Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, за змістом якої виконавче провадження № 39657080 було знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання (3 роки) та надано копію акту від 30 cічня 2018 року про вилучення виконавчого провадження для знищення.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.
Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Таким чином, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист втрачено, подавши відповідні докази.
За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
Звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник заявника стверджував, що оригінал виконавчого листа № 758/802/13-ц від 10 червня 2013 року втрачений.
Так, судовим розглядом встановлено, що заявник неодноразово звертався до відповідного органу державної виконавчої служби із запитами про надання інформації щодо виконання вищевказаного виконавчого листа, починаючи з 2016 року, однак обґрунтована відповідь про його відсутність від органу ДВС отримана лише 16 квітня 2018 року.
Як вбачається з листа Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 4 травня 2018 року, вищевказаний виконавчий документ надійшов до відділу у серпні 2013 року і оскільки 27 червня 2014 року державним виконавцем на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження завершено, надати більш детальну інформацію та вчинити певні дії районний відділ не має можливості в зв`язку зі знищенням зазначених документів переданих до архіву за 2000-2014 роки.
Відповідно до положень пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на момент видачі виконавчого листа (далі - Закон № 606-XIV) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Згідно із статтею 23 зазначеного Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконаного документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
За правилом частини першої статті 31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Не надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є грубим порушенням вимог Закону, оскільки позбавляє останнього права на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, тобто права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Обгрунтовуючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, заявник вказував на те, що виданий 10 червня 2013 року Подільським районним судом м. Києва виконавчий лист № 758/802/13-ц відносно боржника ОСОБА_1 не було отримано стягувачем після винесення постанови про його повернення 27 червня 2014 року.
В матеріалах справи відсутні будь-які відомості і такі відомості не надані боржником або Дарницьким РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, що виконавчий лист повертався державним виконавцем стягувачу у встановленому законом порядку.
Встановивши зазначені вище обставини на підставі поданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що виконавчий лист було втрачено і стягувач, починаючи з 2016 року вжив усіх можливих заходів щодо отримання інформації про його місцезнаходження, втім це на дало бажаного результату, в тому числі у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження.
Отже, враховуючи встановлений факт втрати виконавчого листа не з вини стягувача, а також відсутність доказів повернення виконавчого листа стягувачу у встановленому законом порядку, з огляду на принцип обов`язковості виконання судового рішення, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність усіх підстав для задоволення заяви ПАТ «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного з поважних причин строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та у зв`язку з цим видачу дублікату виконавчого листа № 758/802/13-ц від 10 червня 2013 року.
Посилання боржника в апеляційній скарзі на те, що заява ПАТ «УкрСиббанк» подана до суду з порушенням однорічного строку з часу винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу не заслуговують на увагу, адже доказів того, що ця постанова була отримана банком чи хоча би була направлена на його адресу матеріали справи не містять, а про її існування та фактичну втрату виконавчого листа він достеменно дізнався лише у квітні 2018 року, у зв`язку з чим звернувся до суду вже у липні 2018 року.
При цьому аналіз змісту 433 ЦПК України дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.
Заявником зазначено достатніх підстав та надано належних доказів на підтвердження причин, які заважали йому звернутися до виконавчої служби із повторною заявою про примусове виконання рішення суду або до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також наведено поважні обставини, що не залежали від його волевиявленняі внаслідок яких він звернувся до суду тільки у липні 2018 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд передчасно провів розгляд справи без належного повідомлення усіх учасників справи, а саме боржника  ОСОБА_2 та Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві є безпідставними з огляду на те, що зазначені особи не є сторонами даного судового провадження, яке стосується саме боржника ОСОБА_1 та стягувача ПАТ «УкрСиббанк». Разом з тим, ОСОБА_1 не наділена повноваженнями на захист прав та інтересів іншого боржника за рішенням суду, а не виконавчим листом, а також органу, який здійснює примусове виконання виконавчих документів.
Таким чином доводи апеляційної скарги є безпідставними, при задоволенні заяви суд першої інстанції встановив наявність поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог заявника щодо видачі дублікату виконавчого листа.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції щодо задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду в частині вирішення вимог про видачу дублікату виконавчого листа відповідно до пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
В частині вирішення питання про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                                   Н.В. Ігнатченко

Судді:                                                                                                              С.А. Голуб

                                                                                                                        Д.О. Таргоній