УХВАЛА        
 
27 лютого 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 638/11952/14
 
провадження № 61-23264ск19
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                   Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю                      «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, 
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило:
-          стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від                7 березня 2007 року № ML-701/344/2007 у розмірі                                        2 540 157 грн 85 коп.;
-          звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від                      7 березня 2007 року № ML-701/344/2007 у розмірі                                         2 540 157 грн 85 коп. шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмета іпотеки за іпотечним договором від 7 березня 2007 року                          № PML-701/344/2007, а саме квартири АДРЕСА_1 , з наданням усіх повноважень продавця (у тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання будь-яких документів, довідок, витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Державної реєстраційної служби України, БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо);
-          витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки, стягнути з ОСОБА_1 ;
-          передати предмет іпотеки в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами;
-          виселити ОСОБА_1 , який проживає у квартирі АДРЕСА_1 , зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня                2015 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 25 липня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня                   2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено з інших підстав.
 
У серпні 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що апеляційним судом не вирішено питання щодо вимог заявлених до фінансового поручителя - ОСОБА_2 ; не ухвалено рішення стосовно вимог з приводу передання предмету іпотеки в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна», виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_1 .
 
Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від                            07 листопада 2019 року заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.
У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 07 березня 2007 року № ML-701/344/2007 у розмірі                                             2 540 157 грн 85 коп. та щодо передання предмету іпотеки в управління, виселення та зняття з реєстрації відмовлено.
 
У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року, здана до поштового відділення зв`язку 24 грудня 2019 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду ним отримано 25 листопада                      2019 року, що підтверджується інформацію з офіційного сайту державного підприємства «Укрпошта» за пошуком трек-номера.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від                  15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. 
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.  
 
Керуючись статтями 390, 394, 395 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги),
                                                        
УХВАЛИВ :
 
Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» строк на касаційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року та додаткової постанови Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року.
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Дзержинського районного суду м. Харкова справу                      № 638/11952/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю                      «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї                      документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                    В. С. Жданова