ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 335/6417/18(2-а/335/13/2019)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянув у відкритому судовому    засіданні  апеляційну скаргу 	 Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області	
на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя  від 15.11.2019р.  у справі №335/6417/18 (2-а/335/224/2018)	
за позовом:	Юксел Вахіт	
до:  про:	Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області  визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення за межі України, скасування встановленої відносно громадянин Турецької Республіки заборони подальшого в`їзду в Україну строком на три роки,-	

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення за межі України, скасування встановленої відносно громадянина Турецької Республіки заборони подальшого в`їзду в Україну строком на три роки /а.с. 1-8 том 1/.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2018р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження у адміністративній справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018) та справу призначено до судового розгляду /а.с. 39том 1/. 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2018р. у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018) заяву представника позивача Юксел Вахіт – Шулякової М.В.  по забезпечення позову задоволено, зупиненно дію рішення №28 від 30.05.2018р. головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Запорізькій області Орешко О.А. про примусове повернення за межі України громадянина Турецької республіки Юксел Вахіт, до ухвалення рішення по справі /а.с. 37том 1/.
Позивач посилаючись у адміністративному позові на те, що він є громадянином Турецької Республіки, 01.04.2017р. він уклав  шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 та 15.08.2017 р. він прибув на територію України через КП «Запоріжжя» по багаторазовій візі, мета поїздки 03/13 - на возз`єднання сім`ї з громадянкою України, та йому було видано УДМС України в Запорізькій області 11.09.2017р.   посвідку на тимчасове проживання ТР162368 терміном дії до 04.09.2018 р.. 10.05.2018р.  Гуляйпільскім районним відділом державною реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області шлюб між ним та громадянкою України ОСОБА_2 розірвано, після розірвання шлюбу він займався влаштуванням свого життя та вирішував питання укладення нового шлюбу з громадянкою України, оскільки подружнє життя з ОСОБА_2 не склалось, через відсутність спільних інтересів і на момент розірвання шлюбу у кожного з них були фактично створені нові сім`ї, і кожний з них вважав необхідним укласти новий шлюб. 30.05.2018 р.  уповноваженою особою УДМС України в Запорізькій області, складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 137517, про те що 30.05.2018 року об 10-30 був виявлений гр. Туреччини ОСОБА_1 , який  з 20.05.2018 р. проживає на території України за недійсними документами, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, та постановою уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби  серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. На підставі вищевикладеного,  головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Запорізькій області Орешко О.А. винесено рішення №28  від 30.05.2018р., про примусове повернення за межі України громадянина Турецької  Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.06.2018р. та заборонено йому подальший в`їзд в Україну строком на 3 роки до 30.05.2021р.. Позивач вважає це рішення про примусове повернення за межі України, необґрунтованим та безпідставним, оскільки він знаходився та проживав  на території України за дійсною посвідкою на тимчасове проживання, термін дії якої не сплинув і документи, які були надані для отримання такої посвідки є дійсними та у них зазначені достовірні відомості. Під час складання 30.05.2018р.  протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та під час прийняття постанови від 30.05.2018р. та винесення рішення №28 про примусове повернення за межі України його, відповідачем було порушено його права та інтереси, так йому не надано було час для того, щоб скористатись послугами адвоката під час розгляду справи відносно нього, крім цього відповідач не забезпечив участь перекладача під час розгляду справи незважаючи на те, що  він вільно не користується українською мовою та у повному обсязі не розуміє українську мову, чим було порушено його права, і ці дії було вчинені саме 30.05.2018р. коли він прибув до УДМС в Запорізькій області для того, щоб повідомити письмово про те, що він розірвав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 та  має намір укласти новий шлюб, а працівники УДМС в Запорізькій області запропонували йому відмовитись письмово від послуг адвоката та перекладача з метою прискорення оформлення йому документів для перебування на території України і він,  довіряючи працівникам органів ДМС України підписав такі заяви, чим скористався відповідач та вчинив дії, які грубо  порушили його права та прийняв  незаконне рішення №28 від 30.05.2018 р. про примусове повернення за межі України його, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». З огляду на наведене просив суд визнати протиправним та скасувати рішення  відповідача №28 від 30.05.2018 р. про примусове повернення за межі України  відносно нього та скасувати відносно нього заборону подальшого в`їзду в Україну строком на 3 роки до 30.05.2021р.   
Відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області,   не погодившись з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018) про забезпечення позову,  20.06.2018р. подав апеляційну скаргу / а.с. 74-75том 1 /, 27.06.2018р. подав уточнення до апеляційної скарги /а.с. 78-80/  у якій з урахуванням уточненої апеляційної скарги, посилаючись на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не вказано жодних реальних фактів чи підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, просив суд скасувати ухвалу  суду першої інстанції від 08.06.2018р. у цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018р. у  справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018) апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, на підставі п.1 ч.4 ст. 298 КАС України, повернуто.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018) відмовлено Управлінню Державної міграційної служби України в Запорізькій області у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2018р. у даній справі, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управлінню Державної міграційної служби України в Запорізькій області на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018).
15.08.2018р. представником позивача Юксел Вахіт – Шуляковою М.В. до суду першої інстанції подано клопотання про забезпечення позову /а.с. 92-97 том 1/, шляхом встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії, а саме:  зобов`язати  начальника УДМС України в Запорізькій області направити доручення до Державної прикордонної служби щодо зупинення дії рішення №28 від 30.05.2018р.
Ухвалою  Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018) повернуто представнику позивача Юксел Вахіт – Шуляковій М.В. заяву про забезпечення позову,  відповідно до ч.1 ст. 154 КАС України /а.с. 99том 1 /.
03.12.2018р. представником позивача Юксел Вахіт – Шуляковою М.В.  до суду першої інстанції подано клопотання про забезпечення позову /а.с. 192-195 том 1/, шляхом встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії, а саме:  зобов`язати  начальника УДМС України в Запорізькій області направити доручення до Державної прикордонної служби щодо зупинення дії рішення №28 від 30.05.2018р.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018)  задоволено клопотання представника позивача Юксел Вахіт – Шулякової М.В. про забезпечення позову, шляхом встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії, а саме: зобов`язано начальника УДМС України в Запорізькій області направити доручення до Державної прикордонної служби щодо зупинення дії рішення №28 від 30.05.2018р. /а.с. 215-219 том 1/
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018)   клопотання представника  позивача Юксел Вахіт – Шулякової М.В./а.с. 224-225 том 1/. про зупинення провадження по справі задоволено, зупинено провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення №28 від 30.05.2018р. про примусове повернення за межі України громадянина Турецької Республіки, та зобов`язання покинути територію України, скасування встановленої відносно громадянина Турецької Республіки заборони подальшого в`їзду в Україну строком на три роки, до набрання законної сили рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018)  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби – заступника начальника УДМС України в Запорізькій області Тихонського М.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 30.05.2018р.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2019р. у справі №335/617/18(2-а/335/224/2018) апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018р. у даній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення №28 від 30.05.2018р. про примусове повернення за межі України громадянина Турецької Республіки, та зобов`язання покинути територію України, скасування встановленої відносно громадянина Турецької Республіки заборони подальшого в`їзду в Україну строком на три роки -  повернуто /а.с. 4-5  том 2/.
Відповідачем 20.02.2019р. подано повторно апеляційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018р. у справі №335/6421/18 /а.с. 25-27том 2/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018) відмовлено Управлінню Державної міграційної служби України в Запорізькій області у задоволенні клопотання про поновлення строку, апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018) залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги /а.с. 36-37 том 2/.
Відповідачем, на виконання вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції подана заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме заява про поновлення строку апеляційного оскарження /а.с. 40-42 том 2/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018)  відмовлено Управлінню Державної міграційної служби України в Запорізькій області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018р. у справі №335/6421/18(2-а/335/224/2018) /а.с. 48-50 том 2/ та 03.04.2019р. у справі №335/6421/18  постановлено окрему ухвалу, про виявленні порушення норм процесуального права з метою їх недопущення в подальшому при розгляді суддями зазначеного суду термінових справ /а.с. 51-52 том 2/.
Постановою Верховного суду від 03.10.2019р. у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018), адміністративне провадження №К/9901/12676/19, касаційну скаргу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя задоволено, скасовано окрему ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019р. у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018) /а.с. 109-116 том 2/.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019р. у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018) поновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до  Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення за межі України, скасування встановленої відносно громадянин Турецької Республіки заборони подальшого в`їзду в Україну строком на три роки, та справу призначено в судове засідання на 15.11.2019р.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2019р.  у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018)  адміністративний позов Юксел Вахіт задоволено (суддя – Геєць Ю.В.)/а.с. 141-144 том 2/. 
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 15.11.2019р., подав апеляційну скаргу / а.с. 152-154 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального права, тому просив суд скасувати рішення суду першої інстанції від 15.11.2019р. у цій справі та постановити у справі нове рішення, яким відмовити у задовольнити позовних вимог.
Матеріали адміністративної справи №335/6417/18(2-а/335/224/2018), з вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача, надійшли до суду апеляційної інстанції 06.12.2019р.  /а.с. 157 том 2/ та з використанням автоматизованої системи документообігу суду визначено склад колегії суддів, що розглядає справу №335/6417/18(2-а/335/224/2018) і справу 06.12.2019р.  було передано судді-доповідачу. 
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019р. у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2019р.  у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018)/ а.с. 160 том 2/, та апеляційний розгляд цієї справи у судовому засіданні призначено на 13 годин 00 хвилин 14.01.2020р. / а.с. 161том 2/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи / а.с. 162,163,164,165 том 2/. 
Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 166-169 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції було з`ясовано усі обставини справи, надано оцінку усім доказам, які були надані суду учасниками справи під час її розгляду, та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 15.11.2019р. залишити без змін. 
Заслухавши представників учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач у справі – громадянин Турецької республіки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  01.04.2017р. уклав  шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 /а.с. 16 том 1/ та 15.08.2017 р. він прибув на територію України через КП «Запоріжжя» по багаторазовій візі, мета поїздки 03/13 - на возз`єднання сім`ї з громадянкою України, і йому 11.09.2017р. УДМС України в Запорізькій області було видано посвідку на тимчасове проживання ТР162368 терміном дії до 04.09.2018 р., зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи, та не заперечувались представниками учасників справи.
10.05.2018р.  Гуляйпільскім районним відділом державною реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області здійснено державну реєстрацію розірвання  шлюбу між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 / а.с. 17 том 1/. 
30.05.2018р. позивач прибув до УДМС України в Запорізькій області з метою повідомити про розірвання шлюбу з  громадянкою України ОСОБА_2 та намір укладення ним іншого шлюбу, але уповноваженою особою УДМС України в Запорізькій області, від 30.05.2018р. складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 137517 / а.с. 12 том 1/
З наданої суду ксерокопії вищезазначеного протоколу / а.с. 12 том 1/ вбачається, що 30.05.2018 року об 10-30 був виявлений гр. Туреччини – ОСОБА_1 , який  з 20.05.2018 р. проживає на території України за недійсними документами, а саме: протягом 10 днів не повідомив орган або підрозділ ДМС, який видав посвідку на тимчасове проживання в Україні про зміну відомостей у документах, зазначених у п.п. 4 п.6 постанови Кабінету Міністрів України  ««Про затвердження порядку оформлення, виготовлення, видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання  і технічного опису їх бланків» та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України» ( в редакції чинній з  29.07.2016р.), що є порушенням абзацу 4 пункту 10 цієї постанови, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП.
Постановою уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. позивача у справі, громадянина Турецької республіки – ОСОБА_1 ,  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн . / а.с. 11 том 1/.
Головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Запорізькій області винесено рішення №28 від 30.05.2018р. про примусове повернення за межі України громадянина Турецької Республіки Юксел Вахіт, яким зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.06.2018р., та  заборонено громадянину Турецької Республіки  Юксел Вахіт подальший в`їзд в Україну строком на 3 роки до 30.05.2021р.  /а.с.  9-10 том 1/ ,  саме це рішення є предметом оскарження у цій справі. 
Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, врегульовано нормами Закону України «Про імміграцію», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – Закон, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), положеннями постанови Кабінету Міністрів України №1983  від  26.12.2002р. «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення, видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання  і технічного опису їх бланків»,  в редакції чинній з  29.07.2016р., (далі – Порядок).
Відповідно до ч.14 ст.4 Закону (в редакції Закону від 18.06.2016 р. – тобто на момент отримання позивачем посвідки на перебування в Україні ) іноземці та особи без громадянства, які прибули в України з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.
Згідно п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію в Україну надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі, понад два роки, є громадянином України.
Відповідно до норм ч.13 ст.5 Закону (в редакції 18.06.2016 року) підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому ч.13 ст.4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.
Підпунктом 4 п. 6 Порядку зазначено, що разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання подаються клопотання (подання) приймаючою сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені в частинах четвертій – п`ятнадцятій ст.5 Закону, відповідно до категорії іноземців, осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Відповідно до абз.4 п.10 Порядку передбачено, що у разі коли протягом строку дії посвідки на тимчасове проживання та документах , зазначених у п.6 цього порядку, змінилися відомості, такі  документи подаються до територіального органу або підрозділу ДМС, який видав посвідку, протягом місяця з моменту настання змін.
Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що посвідка на тимчасове проживання ТР162368 терміном дії до 04.09.2018 р. видана позивачу у справі у зв`язку із перебуванням у шлюбі з громадянином України, що підтверджується  свідоцтвом про шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 / а.с. 11/.
10.05.2018 року Гуляйпільскім районним відділом державною реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області здійснено державну реєстрацію розірвання шлюбу між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 / а.с. 12/, у зв`язку з чим  відповідачем зроблено висновок про те, що позивач у строк, встановлений нормою абз. 4 п.10 Порядку,  про зміни в документі, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянкою України до УДМС не повідомив, що свідчить про те, що з 11.05.2018 року позивач на має підстав для перебування на території України передбачених, ст.4 Закону, оскільки  через розірвання шлюбу посвідка на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , видана позивачеві на підставі свідоцтва про шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 , є недійсною з моменту розірвання шлюбу та втрати чинності документу, що підтверджував перебування позивача у шлюбі з громадянкою України, що у свою чергу з урахуванням положень ст.16 КУпАП стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності  за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 203 КУпАП.
Постанова серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1.ст. 203 КУпАП та якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019р. у справі №335/6421/18(2-а/335/142019) визнано протиправною та скасовано. 
Відповідно до  ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»  іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. 
Головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Запорізькій області Орешко О.А. під час прийняття рішення №28 від 30.05.2018р. про примусове повернення за межі України громадянина Турецької Республіки Юксел Вахіт, було зазначено те, що 30.05.2018 року об 10-30 був виявлений гр. Туреччини – ОСОБА_1 , який  з 20.05.2018 р. проживає на території України за недійсними документами, а саме: протягом 10 днів не повідомив орган або підрозділ ДМС, який видав посвідку на тимчасове проживання в Україні про зміну відомостей у документах, зазначених у п.п. 4 п.6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення, видачі посвідки на постійне проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983» (в редакції чинній з  29.07.2016р.), що є порушенням абзацу 4 пункту 10 цієї постанови, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, та уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби - заступника начальника УДМС України в Запорізькій області Тихонським М.В. складено постанову серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. відносно позивача у справі, громадянина Турецької республіки – ОСОБА_1 , якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. /а.с. 11 том 1/.
Таким чином обставини, на підставі яких було прийнято рішення №28 від 30.05.2018р. є ідентичними обставинам на підставі яких було прийнято постанову серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019р. у справі №335/6421/18(2-а/335/142019) визнано протиправною та скасовано постанову серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018р., як встановлено цим судовим рішенням підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 203 КУпАП, стало те, що  відповідачем  не дотримано на момент складання постанови відносно позивача положень ст. 268 КУпАП та не враховано, що  встановлений абз.4 п. 10 Порядку  30ти денний строк для звернення позивача до ДМС у зв`язку зі зміною  відомостей, на підставі яких було видано посвідку на тимчасове проживання, станом на 30.05.2018р.- час прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП, ще не сплинув.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у зв`язку із визнанням протиправною та скасуванням судом постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, якою було встановлено протиправність перебування позивача в Україні, зробив правильний висновок про відсутність  правових підстав для примусового повернення з України позивача та для заборони йому подальшого в`їзду в Україну  строком на три роки, та обґрунтовано визнав протиправним та скасував  рішення №28 від 30.05.2018р. про примусове повернення за межі України громадянина Турецької Республіки Юксел Вахіт та обґрунтовано скасував встановлену відносно позивача заборону подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог , і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, рішення суду першої інстанції від 15.11.2019р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача  необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі,  а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись  ст. 310, 315, 316, 321, 322  КАС України, суд,  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2019р.  у справі №335/6417/18(2-а/335/224/2018)    - залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.
Повний текст виготовлено та підписано 27.01.2020р.      
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко