Справа № 127/24635/19
Провадження № 22-ц/801/174/2020
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року	Справа № 127/24635/19	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        
головуючого Берегового О.Ю. (судді-доповідача),
суддів Сала Т.Б., Шемети Т.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року, ухвалене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Ан О.В, повний текст рішення складено 13.11.2019, 

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати по оплаті судового збору, оцінки майна та правової допомоги. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3325 (три тисячі триста двадцять п`ять) грн 68 коп в рахунок відшкодування судових витрат.
Також суд ухвалив повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2725 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) грн 68 коп.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, зокрема стягнення з неї судових витрат в розмірі 3325 грн., відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі №12724635/19 в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 3325 грн. скасувати. 
У визначений судом термін відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.
Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 оскаржує рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість даного рішення лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 5451,36 грн., що підтверджується квитанцією 0.0.1435386313.1 від 14.08.2019 (а.с.1).
Як встановлено з протоколу судового засідання від 13.11.2019 року, відповідач ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті подала заяву, в який зазначила, що визнає позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1
При цьому, позивачем заявлено вимогу про відшкодування понесених останнім судових витрат.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі суд першої інстанції, керуючись вимогами ст. 141 ЦПК України, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2725,68 грн та витрати на оплату роботи експерта з оцінки майна в розмірі 600 грн. 
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Відповідно до положень частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Як роз`яснено у п.38 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.
      Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.
Факт понесення судових витрат - оплати позивачем послуг з оцінки спірного нерухомого майна в сумі 600 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №19 від 14 серпня 2019 року (а.с. 13).
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.
Відповідно до п.п.3 п. 1 ч. 2 ст. 4 «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підтвердження ціни позову в тому числі і для подальшого визначення розміру судового збору, який підлягав до сплати при зверненні до суду із позовом у даній справі позивачем до позовної заяви додано звіт про незалежну оцінку майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - оцінювачем. Таким чином, сума сплаченого позивачем судового збору в повній мірі відповідає його розміру, визначеному законом.
Колегією суддів не приймаються до уваги твердження апелянта про завищену ціну спірного майна, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами. Даних про те, що квартира, яка є предметом поділу, має іншу вартість матеріали справи не містять.
За таких обставин, враховуючи, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в повному обсязі та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України вирішив питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, обґрунтованим є висновок про необхідність стягнення користь з відповідача на користь позивача решти судових витрат.
Доводи апеляційної скарги правильності зазначеного висновку суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення не убачається. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                О.Ю. Береговий
Судді:                                                                                      Т.Б. Сало
                                                                                        Т.М. Шемета