УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАНИ
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                      31 січня 2020 року
м. Київ
справа № 295/3282/19
провадження № 51-6494 ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 05 липня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року,
встановив:
Вироком Богунського районного суду міста Житомира від 05 липня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі частини 4 статті 70 КК приєднано невідбуте покарання за вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 14 листопада 2018 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 30 днів.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року вирок Богунського районного суду міста Житомира від 05 липня 2019 року залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_5 не погоджується із судовими рішеннями, постановленими відносно ОСОБА_4 , просить їх скасувати  та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону. 
В обґрунтування своєї позиції адвокат ОСОБА_5 посилається на наявність декількох судимостей у ОСОБА_4 , внаслідок чого він не може бути суб`єктом злочину, за який його засуджено. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з положеннями частини1 статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі–КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї судових рішень вбачається, що вироком Богунського районного суду міста Житомира від 05 липня 2019 року встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30 березня 2018 року №81 ОСОБА_4 прийнято на строкову військову службу та призначено курсантом навчального взводу навчальної роти навчального батальйону ВДВ ЗС України. Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 407 КК засудженим було вчинене 13 грудня 2018 року, тобто на момент проходження зазначеною особою строкової служби. Це означає, що на момент вчинення злочину ОСОБА_4 мав всі ознаки суб`єкта інкримінованого йому злочину. У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та зазначив, що дійсно вчинив злочин за обставин, зазначених в обвинувальному акті.
Богунським районним судом міста Житомира також встановлено наявність попередніх судимостей у обвинуваченого ОСОБА_4 , але, до предмету доказування за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК зазначені обставини не входять. Таким чином, вирок Богунського районного суду міста Житомира від 05 липня 2019 року вбачається Суду законним, обґрунтованим та ухваленим без істотних порушень кримінального процесуального закону.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року встановлено, що судовий розгляд в суді першої інстанції проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4   відповідають фактичним обставинам справи, доводи обвинуваченого про те, що він має дві непогашені судимості, а тому не може бути суб`єктом злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК, спростовуються наявністю відповідних доказів про проходження ним строкової служби на момент вчинення злочину. 
Встановлене дозволяє Суду дійти висновку про  те, що Житомирський апеляційний суд ухвалою від 25 вересня 2019 року обґрунтовано залишив без змін вирок Богунського районного суду міста Житомира від 05 липня 2019 року.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись статтею 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 05 липня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року.
Ухвала Суду є остаточною та  оскарженню не підлягає.
Судді: 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3