ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5390/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
                              розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року (суддя Боженко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 19.08.2019 року) у справі № 160/5390/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:
11.06.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі по тексту – відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1303 від 14.05.2019 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1303 від 14.05.2019 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що 15.05.2019 року дізнався, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 274 з нього стягнуто грошові утримання на користь: ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41344 грн. 72 коп., ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41342 грн. 21 коп.; ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44795 грн. 21 коп., судовий збір в сумі 5 7663 грн. 00 коп. Апелянт вказував, що  дії військової частини  по стягненню з нього відшкодування за незаконне звільнення працівників Збройних Сил України є незаконними, оскільки такі дії військової частини суперечать Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України. Апелянт вказував, що службове розслідування щодо нього проведено з порушенням, про результати службового розслідування його не було ознайомлено, не ознайомлено з наказом щодо результатів службового розслідування.  Апелянт вказував, що лише за рішенням суду можна визнати винним посадову особу у незаконному звільненні працівників.  
Апелянт вказував, що рішенням суду стягнуто саме з військової частини кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь вказаних осіб, а не нього як з службової особи, про його вину, причетність до справи в рішенні не йдеться. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з нижче приведених обставин. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивач, будучи тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , своїм наказом звільнив з роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області визнано протиправним, у зв`язку з чим накази про звільнення скасовано та поновлено вищевказаних осіб на посаді, присуджено на їх користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Службове розслідування було проведено  згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» № 1303 від 14.05.2019 року без порушень. Суд першої інстанції вважав спростованими твердження позивача про порушення стосовно нього порядку проведення службового розслідування, оскільки відповідно до акту від 14.05.2019 року «Про відмову надати пояснення», яким засвідчено факт відмови у наданні пояснень полковником ОСОБА_1 , та який був складений та підписаний ОСОБА_5 , у присутності офіцера відділу МПЗ ОСОБА_6 , та ЗКР з МПЗ ОСОБА_7 , наявний акт від 14.05.2019 року «Про відмову ознайомлення з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019 року», яким засвідчено факт відмови в ознайомленні з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019 року.
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 (по стройовій частині) №169 від 15.12.2017 року тимчасове виконання службових обов`язків командира військової частини покладено на полковника ОСОБА_1 у період з 15.12.2017 року по 30.12.2017 року. 
Встановлено, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.04.2019 року по справі № 320/520/19 (провадження 2/320/1418/19) визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 183 від 29 грудня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Поновлено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  на посаді сторожа сторожової охорони військової частини НОМЕР_1 з 31 грудня 2017 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41344 гривні 72 копійки, без утримання при виплаті цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів але з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків та зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41342 гривні 21 копійки, без утримання при виплаті цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів але з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків та зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44795 97 копійок, без утримання при виплаті цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів але з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків та зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 5763 гривні. Допущеного негайне виконання рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
          Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.08.2019 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.04.2019 року по справі № 320/520/19 залишено без змін. Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.11.2019 року, касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову  Запорізького апеляційного суду від 20.08.2019 року повернуто.
          Варто зазначити, що згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          Отже встановлено, що позивач, будучи тимчасово виконуючим обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 , звільнив з роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , таке звільнення, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.04.2019 року по справі № 320/520/19 визнано протиправним,  поновлено вищевказаних осіб на посаді, стягнуто на їх користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Матеріалами справи встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 №1259 від 09.05.2019 року призначено проведення службового розслідування, проведення якого доручено заступнику командира частини з морально-психологічного забезпечення-начальником відділу полковником ОСОБА_5 , службове розслідування за фактом незаконного звільнення або переведення на іншу роботу працівників ЗСУ та стягнення вимушеного прогулу для виявлення та притягнення до матеріальної відповідальності винної особи.
За результатами проведеного службового розслідування складено акт від 14.05.2019 року «Про проведення службового розслідування», в якому зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 №183 від 29.12.2017 року, на підставі п.5  ст. 36 КЗпП України  були звільнені з посад сторожів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у зв`язку з переведенням до квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя. Відповідно до результатів службового розслідування від 14.05.2019 року було встановлено, що з військової частини стягнуто на користь: ОСОБА_2  середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41344 грн. 72 коп.; ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41342 грн. 21 коп.; ОСОБА_9 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44795 грн. 21 коп., на користь держави в сумі 57663 грн. 00 коп. Актом службового розслідування запропоновано стягнути з ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .
За результатами службового розслідування винесено наказ від 14.05.2019 року № 1303 «Про результати службового розслідування», яким службове розслідування вирішено вважати завершеним, вирішено стягнути з полковника ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_2  середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41344 грн. 72 коп.; ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41342 грн. 21 коп.; ОСОБА_9 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44795 грн. 21 коп.; на користь держави в сумі 5 7663 грн. 00 коп.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 ознайомлено з результатами службової перевірки, складено акт від 14.05.2019 року «Про відмову надати пояснення», яким засвідчено факт відмови у наданні пояснень полковником ОСОБА_1 , який був складений та підписаний ОСОБА_5 , у присутності офіцера відділу МПЗ ОСОБА_6 , та ЗКР з МПЗ ОСОБА_7 . Складено акт від 14.05.2019 року «Про відмову ознайомлення з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019 року», яким засвідчено факт відмови в ознайомленні з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019, та який був складений та підписаний ОСОБА_5 , у присутності офіцера відділу МПЗ ОСОБА_6 , та ЗКР з МПЗ ОСОБА_7 . 
Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про результати службового розслідування та з наказом № 1303 від 14.05.2019 року.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової части НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2019 року № 274, виданого тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_10 , полковника військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника штабу-першого заступника командира частини, призначеного начальником Генерального штабу  Головнокомандувача Збройних сил України від 07 травня 2019 року № 207 на посаду командира 53 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, вважати таким, що здав справи та посаду 15 травня 2019 року, та вибув до нового місця служби4 з 15 травня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Відповідно до матеріалів справи, згідно наказу № 152 від 23.05.2019 року, ОСОБА_11 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 .
Згідно ст. 26 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 85, ст. 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).  Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України  визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.
Отже, службове розслідування може бути призначене і проведене у разі виявлення, що дії виконуючого обов`язки командира військової частини призвели до матеріальної шкоди. 
Згідно пунктів 1, 3 розділу ІІІ, пунктів 1- 6 розділу V, пункту 1 розділу VI Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Таким чином, маючи встановлену обставину рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.04.2019 року по справі № 320/520/19 щодо незаконного звільнення працівників військової частини та стягнення з військової частини коштів на користь поновлених осіб як середнього заробітку за час вимушеного прогулу, щодо винної особи, яка допустилась незаконного звільнення та перевитрат коштів військової частини, було призначено та проведено службове розслідування. Висновки службового розслідування оформлюються актом, затверджуються наказом командира військової частини. Тобто виносячи оскаржуваний наказ  № 1303 від 14.05.2019 року, командир військової частини діяв у межах Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Варто вказати про доведеність обставини ознайомлення ОСОБА_1 з результатами службового розслідування, що підтверджується актом від 14.05.2019 року «Про відмову надати пояснення», яким засвідчено факт відмови у наданні пояснень полковником ОСОБА_1 , який був складений та підписаний ОСОБА_5 , у присутності офіцера відділу МПЗ ОСОБА_6 , та ЗКР з МПЗ ОСОБА_7 . Ознайомлений з наказом № 1303 від 14.05.2019 року, прощо складено акт від 14.05.2019 року «Про відмову ознайомлення з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019 року», яким засвідчено факт відмови в ознайомленні з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019, та який був складений та підписаний ОСОБА_5 , у присутності офіцера відділу МПЗ ОСОБА_6 , та ЗКР з МПЗ ОСОБА_7 . 
Згідно ст. 58, ст. 60 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.   У разі неможливості виконання службових обов`язків у зв`язку з відбуттям за межі гарнізону, через хворобу та з інших поважних причин командир (начальник) для виконання цих службових обов`язків призначає одного із заступників.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). 
Встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 №183 від 29.12.2017 року,  були звільнені з посад сторожів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у зв`язку з переведенням до квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя. Рішенням суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 поновлені на посадах та вирішено стягнути на їх користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року та на користь держави в суму витрат по судовій справі. Оскільки незаконне звільнення було проведене наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 №183 від 29.12.2017 року, тому за результатами службового розслідування було вирішено кошти на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 стягнути з ОСОБА_1 .
Згідно п. 15 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) командири (начальники) військових частин, винні в незаконному звільненні або переведенні робітника чи службовця на іншу роботу, повністю відшкодовують матеріальну шкоду, заподіяну у зв`язку з оплатою за період вимушеного прогулу чи за період виконання ними нижчеоплачуваної роботи. Таку відповідальність командири (начальники) військових частин несуть також у разі затримання ними виконання ухвали суду чи наказу вищого за підлеглістю командира (начальника) про поновлення робітника чи службовця на роботі.
Варто вказати, що пунктами 17, 18, 22, 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми. Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця чи призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.
Таким чином, службове розслідування поводиться також у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди військовій частині, за результатами розслідування командир військової частини виносить наказ про матеріальну відповідальність винної особи. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що наказ № 1303 від 14.05.2019 року командира військової частини НОМЕР_1 прийнято відповідно до Закону та в межах повноважень.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.  Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати здійснені позивачем повертаються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у разі задоволення позовних вимог. Судові витрати позивачем по справі не здійснювались та не надано доказів їх здійснення.  Також не підлягають поверненню судові витрати у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.   242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 160/5390/19  – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова