Справа № 465/2717/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/3719/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:29

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,
       секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» - Величка Д.В., представника позивача Войтовича В.М. - Юхименка Г.А., представника третьої особи ТзОВ «Енерджі плюс Україна» - Амбросімова С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про стягнення заборгованості, -
                       в с т а н о в и л а : 
       ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі. 
       Вказану ухвалу оскаржило ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум». 
       В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу та направити справу для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва. Вважають ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права. Зазначають, що підставою звернення з позовом у цій справі є твердження позивача про невиконання відповідачем умов договору про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, а саме з п.3 якого виник обов`язок відповідача сплатити на користь позивача грошові кошти. Таким чином грошове зобов`язання, на судовий захист з примусового виконання якого і направлений позов у цій справі, виникло не з попереднього договору купівлі-продажу від 04.04.2018 року, а саме з договору про розірвання попереднього договору купівлі-продажу від 07.03.2019 року, а тому в цьому випадку не є застосовним правила виключної підсудності за приписами ч.1 ст. 30 ЦПК України, оскільки цей позов не відноситься до категорії позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Із змісту заявлених позовних вимог вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту не зводиться до захисту права власності на нерухоме майно (квартиру), а тому у даному випадку немає підстав для застосування правил виключної підсудності, тим більше як об`єктом попереднього договору є «укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкта», а не сам «об`єкт нерухомого майна». Відповідно між сторонами по даній справі відсутній спір щодо нерухомого майна, тому суд першої інстанції відкрив провадження з порушенням правил територіальної підсудності. Також звертають увагу, що попередній договір купівлі-продажу від 04.04.2018 року, договір про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири від 07.03.2019 року, лист від 23.04.2019 року містять відомості про те, що відповідач знаходиться за адресою: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького , буд . 52 , літ. Б. Зазначене має правовий сенс, оскільки в силу ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто ця справа має розглядатися Шевченківським районним судом м. Києва. 
В судове засідання позивач не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи зайого відсутності зважаючи на те, що такий учасник справи повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що його інтереси у судовому засіданні захищав представник.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи на підтримання апеляційної скарги, представника позивача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, усних пояснень учасників справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із змісту позовної заяви, 16.05.2019р. ОСОБА_1 звернувся у Франківський районний суду м.Львова з позовом до ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа ТзОВ «Енерджі Плюс Україна», у якому просив: стягнути з відповідача - ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» на користь ОСОБА_1 721574,85 гривні 85 копійок заборгованості з урахуванням 3% річних від простроченої суми.
Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2019 року провадження у справі відкрито. 
Відповідно до змісту ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Крім цього, згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 1.03.2013 року, якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, - перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Згідно п. 42 цієї ж Постанови виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Як вбачається із матеріалів справи, позов поданий з приводу нерухомого майна, а саме стосується 2-ох кімнатної житлової квартири, що знаходиться в першому під`їзді на четвертому поверсі, за будівельним номером 9 «а», загальна проектна площа 76,98 кв.м., що буде розташована у багатоквартирному житловому комплексі, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою АДРЕСА_4 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці за цією ж адресою, що відповідно територіально належить до Франківського району м.Львова. 
Так, даний спір пов`язаний та не може не стосуватися попереднього договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2018 року, укладеного між ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» та ОСОБА_1 та ТзОВ «Енерджі плюс Україна», а також договору про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири від 07.03.2019 року, укладеного між ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» та ОСОБА_1 та ТзОВ «Енерджі плюс Україна».
Також, як вбачається із змісту вказаних договорів, такі договори не стосуються виключно квартири, а, також, стосуються і питань створення такого об`єкту нерухомості, який створюється на земельній ділянці, про яку йшлося. Тобто, створення такого окремого об`єкту нерухомого майна, тісно зв`язане із земельною ділянкою, як нерухомим майном, з якою квартира у житловому будинку, як об`єкт нерухомого майна нерозривно пов`язана. Тому, договори, окрім майбутньої квартири (як майбутнього об`єкту нерухомого майна) стосується і земельної ділянки, на якій створюватиметься об`єкт нерухомого майна.
Крім цього, слід зазначити, що спір виник та прямо стосується згаданих договорів, а такі договори між собою взаємозв`язані та виокремити взаємовідносини сторін у даному спорі за кожним з цих договорів неможливо, зважаючи, також, і на те, що позивачем не виокремлено певних правовідносин, що виникли із згаданих договорів та стосуються нерухомого майна, зокрема, останнього.
Враховуючи вказане, а саме те, що позов виник з приводу нерухомого майна, щорозташоване за адресою: АДРЕСА_4 та відноситься до території Франківського району м. Львова, суддею Франківського районного суду м. Львова підставно відкрито провадження у справі за даним позовом з дотриманням процесуального закону щодо вимог виключної підсудності та доводи апеляційної скарги про те, що справа повинна розглядатись за правилами ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем знаходження відповідача не слід вважати обґрунтованими, зважаючи на те, що при конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Відтак, доводи скарги є необґрунтованими, а скарга відповідно безпідставною, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону щодо правил підсудності слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» - залишити без задоволення.
       Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2020 року.

Головуючий :                  Я.А. Левик
       Судді:                  Л.Б. Струс
                                                                                        М.М. Шандра