Справа № 428/12689/19 
Провадження № 33/810/204/19 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16  січня 2020 року         м. Сєвєродонецьк Луганської області

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Савич Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Луганського апеляційного суду, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника – адвоката Гамова В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу
на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 листопада 2019 року , якою визнано винним 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ПП «Автолайн компані» водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 ,
до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП,- 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП , накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , будучи особою тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.03.2018 року, 06 листопада 2019 року об 15 годині 00 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, поблизу буд. 7, керував транспортним засобом РУТА 20, державний номерний знак НОМЕР_1 . 
Адвокат Гамов В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не згоден з постановою суду, вважає що вона не відповідає вимогам законодавства і фактичним обставинам справи.
Вказує, що в 06.11.2019 р. , приблизно об 15 - 00 годині ОСОБА_1 знаходився по проспекту Хіміків м. Сєвєродонецька, підійшов до мікроавтобусу, який стояв на проїжджій частині, щоб забрати деякі речі з нього. Вказаний автобус належить підприємству «Автолайн компані» та на ньому працює декілька осіб-водіїв. Один з яких і залишив зазначений вище мікроавтобус по проспекту Хіміків, в м. Сєвєродонецьку. На момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був звичайним пішоходом. 
Звертає увагу, що судом не було викликано у судове засідання для дачі пояснень інспектора УПП, який складав протокол, та не досліджено відеозапис, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано факт складання адміністративного протоколу.
На підставі вищезазначеного, адвокат Гамов В.В. просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.11.2019 року та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника –адвоката Гамова В.В., які підтримали свою апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Згідно із ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1/ залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2/ скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3/ скасувати постанову та прийняти нову постанову ;
4/ змінити постанову.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.
Водночас, згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів, має містити дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Проте, як видно з матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та при ухваленні суддею постанови стосовно ОСОБА_1 не були дотримані .
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, пославшись на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 122917 від 06.12.2019 року, постанову державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.03.2018 року ВП № 38868258, відповідно до якої ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та на інформацію з програми документообігу Д-3, зокрема рішення Сєвєродонецького міського суду по справі 428/3840/13ц від 03.06.2013 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні, як відповідач за позовом про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2013 р. і до повноліття дитини, вказаний позов визнав, а отже був обізнаний про наявність рішення суду та необхідність сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини.
Однак, у власноручних поясненнях , що в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.11.2019р., ОСОБА_1 зазначив, що про факт обмеження його у праві керування транспортними засобами він нічого не знав, аліменти платив постійно /ар.спр. 3/, аналогічні пояснення надав суду першої інстанції, суд належним чином не перевірив зазначені доводи, в постанові не навів конкретних доказів, які б підтверджували , що ОСОБА_1 було відомо про обмеження керування транспортним засобом на підставі постанови Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.03.2018 року та він навмисно порушив вимоги ч.3 ст.126 КУпАП, окрім того, у матеріалах адміністративного правопорушення відсутні докази, що ВДВС належним чином ознайомив ОСОБА_1 про прийняте рішення, яке обмежує його права та законні інтереси на керування транспортними засобами, та роз`яснив порядок та строки його оскарження / ар.спр. 4 оборот / , що апеляційний суд розцінює як грубе порушення його права на захист, а тому, наявність постанови ВДВС ГТУЮ у Луганській області від 25.03.2018 року, якою обмежено право ОСОБА_1 на керування транспортними засобами в зв`язку із заборгованістю по аліментним платежам без доказів, які б підтверджували , що йому було відомо про наявність вказаної постанови, спростовує умисел ОСОБА_1 на керування транспортним засобом, як особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження на вказане право, оскільки в матеріалах справи відсутні об`єктивні данні, що про таке обмеження йому було повідомлено.
Посилання суду на участь ОСОБА_1 у судовому засіданні 03.06.2013 року , коли вирішувалось питання щодо стягнення з нього аліментних платежів та що він був обізнаний про необхідність сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини не доводять той факт, що йому було відомо про заборгованість по аліментам та про постанову ВДВС, якою тимчасово обмежено його право керування транспортними засобами.
Окрім того, постанова ВДВС від 25.03.2018 року , яка досліджена апеляційним судом, носить не конкретний характер, оскільки державний виконавець ОСОБА_4 не зазначає за який період та на яку суму ОСОБА_1 має борг по аліментним платежам, який став підставою для встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами, окрім того ВДВС не надав доказів про направлення копії постанови від 25.03.2018 р. боржнику та що її він одержав або , що з прийнятим рішенням, яке обмежує права та законні інтереси його належним чином ознайомлено, що апеляційний суд розцінює, як порушення права на захист, яке залишено судом першої інстанції без належної уваги.
Невмотивованість судового рішення свідчить про формальний характер судового розгляду, що не забезпечив об`єктивного вирішення справи та прийняття справедливого рішення. 
З таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про те, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки відсутні суб`єктивні дані, які б свідчили про те, що у ОСОБА_1 був намір керувати транспортним засобом, будучи обізнаним про те, що щодо нього встановлено тимчасове обмежене у праві керування транспортним засобом.
Окрім того, судом першої інстанції не з`ясовано, чи мав місце борг по аліментним платежам, за який період та на яку конкретну суму, який став підставою для встановлення для «Боржника» ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, відповідно до вимог ч.9 ст.71 Закону « Про виконавче провадження», оскільки як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснював, що заборгованості він не мав і не має, як на момент винесення державним виконавцем постанови від 25.03.2018 р., якою його тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами, так і на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього в суді першої інстанції . 
Разом із тим, як тільки йому стало відомо про постанову Державного виконавця від 25.03.2018 р. він звернувся до ВДВС, надав всі банківські квитанції на підтвердження того, що сплачував аліменти щомісяця, 18.11.2019 року постановою Державного виконавця було скасовано тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами / ар. спр.10/.
Зазначені обставини по справі, які мають суттєве значення, не були перевірені судом та їм не надана відповідна оцінка.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на це, виходячи зі змісту ст. ст. 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати безпосередньо у судовому засіданні, чи було вчинене адміністративне правопорушення, а в постанові по справі навести опис встановлених ним обставин за результатами розгляду справи.
Додержання цих вимог процесуального права суддею першої інстанції не забезпечене, оскільки обставини правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнано винним, сформульовані в судовій постанові, виходячи з посилання на протокол про адміністративне правопорушення та рішення суду від 03.06.2013 року, що є безумовною підставою до скасування постанови суду першої інстанції, яке ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права. 
Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, а саме керував транспортним засобом, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, є передчасним та поспішним, який не підтверджено доказами та відповідними матеріалами , наявними у справі.
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.»
Відповідно до вимог ч.ч.2,3 ст.62 Конституції України «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах , одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.»
Вказані норми Конституції України регламентують кримінально-правові відносини, однак з врахуванням практики ЄСПЛ ,апеляційний суд вважає за можливе застосувати їх до правовідносин, які регулюються КУпАП, оскільки вони також торкаються прав та законних інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За таких обставин апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову суду – скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.294 КУпАП ,
     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката – представника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_1 ,  задовольнити.
Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 листопада 2019 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці - скасувати.
Провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду                                         Ю.М. Савич