ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	 	

 	 	

Номер провадження: 33/821/8/20	Суддя у першій інстанції  Михальченко Ю.В. 	
Справа: №711/4992/19  Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП    	Суддя в апеляційній інстанції - Ятченко М.О.                                            	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 р.                                                                                          м. Черкаси

            Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Антонюк І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Придніпровського  районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2019 року, якою 

         ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за                 адресою: АДРЕСА_1 , 

          визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
             Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави, -

                                                                в с т а н о в и в :

            Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 , 17.06.2019 о 08 год. 40 хв. в м. Черкаси по вул. С.Амброса,1, керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у лікаря-нарколога згідно висновку  КЗ «ЧОНД» № 457, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2019 року, скасувати її, як незаконну, а провадження у справі  відносно нього закрити на підставі  п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного  правопорушення.
            Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи, а копію постанови фактично отримав 21.11.2019 року, після повідомлення державної виконавчої служби. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
По суті апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції не було в повній мірі з`ясовано всі обставини справи; не доведено обставини, які  суд першої інстанції вважає встановленими, що призвело до неправильного вирішення справи.
           Вказує, що з письмових пояснень ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 від 17.06.2019 року не вбачається, що ОСОБА_1 має будь-яке відношення до автомобіля «ВАЗ 2108», д/н НОМЕР_1 , а тим більше здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; рапорт інспектора взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області, лейтенанта поліції Гулого М.В. складений взагалі відносно хуліганський дій, а протокол про адміністративне правопорушення від 17.06.2019 року серії БД №289441 складений з численними порушеннями, без зазначення свідків та суті адміністративного правопорушення. Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні. За таких умов можливо стверджувати, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад зазначеного правопорушення.
      Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його адвокат Антонюк І.А., які  підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вважаю наступне. 
         Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
          Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні, а копію рішення отримав згідно розписки 21.11.2019 року (а.с.20), вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.
             По суті апеляційної скарги вважаю наступне.
        Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам. 
        Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
        Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
        Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, належно підтверджується наявними доказами. Зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення; поясненнями свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що бачили факт керування обвинуваченим автомобілем ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_2 ;  рапортом  інспектора взводу № 1 № 4 БУПП в Черкаській області  Гулого М.В. від  17.06.2019 року; висновком № 457 щодо результатів медичного огляду з метою  виявлення алкогольного, наркотичного  чи іншого  сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують  увагу та швидкість реакції.
       Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд доходить висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту відмови ОСОБА_1 - особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, а обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені в оскаржуваній постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
           Стосовно доводів апелянта про те, що постанова була ухвалена судом першої інстанції за його відсутності, суд апеляційної інстанції не вбачає це підставою для скасування рішення, яке по суті є вірним і справедливим.
           Будь-які інші доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності правопорушником, оскільки доказів, які б могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та правильно призначив йому стягнення, яке відповідає характеру скоєного правопорушення.
            На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 294  КУпАП, суддя,  

                                                               п о с т а н о в и в :

       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2019 року.
   Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
         Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.     

                  Суддя                                                                                   М. О. Ятченко