Ухвала 
 
14 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 487/5771/15
провадження № 61-2570ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 січня 2020 року у справі за поданням старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання за рішенням суду,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 січня 2020 року.
 
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019 року подання старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задоволено.
Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та у перетині кордону тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя - громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, без вилучення паспортного документа.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019 року скасовано, у задоволенні подання старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовлено.
 
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Положеннями частини першої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набуття чинності Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи те, що заявник оскаржує постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 січня 2020 року, якою вирішено питання щодо обмеження у праві виїзду за межі України, зазначене рішення не підлягає касаційному оскарженню відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, і у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 січня 2020 року у справі за поданням старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання за рішенням суду.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           Ю. В. Черняк