ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 р. 	Справа № 640/9369/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Клочко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2019, суддя Лях М.Ю.,   по справі № 640/9369/19
за позовом           ОСОБА_1  
до          Інспектора поліції 4 батальйону 6 роти УПП в Харківській області сержанта Молодцова Антона Олександровича                  
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора поліції 4 батальйону 6 роти УПП в Харківській області сержанта Молодцова А.О. серії ЕАВ №1129493 від 06.05.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, 06.05.2019 року інспектором поліції 4 батальйону 6 роти УПП в Харківській області сержанта Молодцовим А.О. винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1129493, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
За даними оскаржуваної постанови, 06.05.2019 року о 15:11 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 у Харківській області на автодорозі М-03 у населеному пункті Травневе рухався зі швидкістю 120 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 70 км/год., чим порушив п. 12 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Судовим розглядом встановлено, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості TruCam ТС000706.
На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано відеозапис, відповідно до якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 120 км/год на а/д М03, з вказаними координатами розташування транспортного засобу у момент фіксації 49°57'23.2"N 35°49'23.5"E, що згідно географічних координат відповідає населеному пункту с. Травневе Харківського району Харківської області.
Крім того, вказана обставина підтверджується фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam ТС000706, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 120 км/год при максимально дозволеній швидкості 50 км/год. Вимірювання здійснено з відстані 303,8 м.
Отже, керування позивачем 06.05.2019 року транспортним засобом зі швидкістю 120 км/год. та, як наслідок, порушення ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.
У судовому заданні позивач не заперечував наявність по напрямку його руху встановленого дорожнього знаку початок населеного пункту «Травневе».
Щодо доводів апелянта стосовно того, що визначене місце вчинення адміністративного правопорушення розташоване поза межами населеного пункту Травневе колегією суддів не приймаються, оскільки зазначене спростовується змістом пояснень позивача, викладними у суді апеляційної інстанції, згідно з якими закінчення зони населеного пункту Травневе було визначено ним, виходячи із візуального спостереження закінчення забудови населеного пункту, при цьому відповідний дорожній знак, який позначає закінчення населеного пункту, ним не перетинався.
З цього приводу колегія суддів вказує, що за таких обставин рухаючись за вказаним напрямком позивач повинен був керуватись вимогами дорожнього знаку початок населеного пункту, яким визначені обмеження швидкості руху на рівні 50 км/год.
Посилання позивача на рух в момент фіксування правопорушення в межах іншого населеного пункту, не приймаються, оскільки надана на підтвердження таких обставин роздруківка із інтернет-ресурсу Google maps не є належним джерелом достовірної інформації.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Таким чином, суд першої інстанції суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, з огляду на що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 по справі № 640/9369/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов