П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2506/18	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів –  Скрипченка В.О., Танасогло Т.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення – 18.01.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
11.10.2018 року ОСОБА_1 звернуся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення йому пенсії за вислугу років без урахування при її обчисленні сум пенсії, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за несення бойового чергування, вихідної грошової допомоги при звільненні з військової служби, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії, починаючи з моменту її призначення, з урахуванням при її обчисленні сум усіх складових грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за несення бойового чергування, вихідної грошової допомоги при звільненні з військової служби, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та з урахуванням виплачених раніше сум.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем було протиправно відмовлено у перерахунку пенсії та не враховано усіх складових його грошового забезпечення.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовлено у повному обсязі. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 20.02.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її часткового задоволення.
Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач – прапорщик ОСОБА_1 був звільнений з військової служби з 28.12.2017 року та з цього моменту перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області, отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 62% грошового забезпечення.
Розмір пенсії позивача було обчислено на підставі грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 02.01.2017 року, що були надані військовою частиною НОМЕР_1 .
Так, при обчисленні розміру пенсії відповідач врахував такі додаткові складові грошового забезпечення: надбавку за виконання особливо важливих завдань, надбавку за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за особливі умови служби, надбавку за кваліфікацію та премію, тобто всі додаткові види грошового забезпечення про виплату яких було зазначено у поданих позивачем для призначення пенсії документах.
13.09.2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку розміру призначеної пенсії. До цієї заяви позивач додав довідку в/частини НОМЕР_1 від 12.09.2018 року №134 про суми нарахованого грошового забезпечення та інші види виплат, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.12.2015 року по 27.12.2017 року.
Однак, листом від 27.09.2018 року №3128-Ц-07 відповідач повідомив позивача про те, що розмір його пенсії встановлений відповідно до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її перерахунку з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалість безперервної військової служби, винагороди за несення бойового чергування, оскільки вони не носять постійного характеру, не є щомісячними та не належать до переліку видів грошового забезпечення. Також, у цьому ж листі Управління ПФУ зазначило, що ним було проведено перерахунок пенсії позивача, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості і недоведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірної відмови відповідача.
Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх лише частково обґрунтованими, з огляду на наступне. 
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до абз.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Як слідує зі змісту вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до приписів ч.ч.2,3 ст.9 вказаного Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців фактично входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.15 Закону України №2011, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, ч.3 ст.43 Закону України №2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п.7 Постанови КМ України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. №393, пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон України №2262, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт же сплати з цих виплат єдиного внеску, не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст.43 Закону України №2262, який є вичерпним.
Таким чином, з аналізу зазначених вище норм, судова колегія приходить до висновку, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за несення бойового чергування та вихідна грошова допомога при звільненні з військової служби, т.б. виплати, які здійснювались не щомісячно, не входять до встановленого ч.3 ст.43 Закону України №2262-ХІІ вичерпного переліку видів грошового забезпечення, а отже, відповідно, відсутні і належні підстави для розрахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивача з урахуванням цих одноразових виплат.
При цьому, одночасно необхідно зазначити про те, що аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема, постановою Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №522/2738/17 та постановами Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №522/11262/16-а, від 13.03.2019 року у справі №758/12628/16-а, від 19.03.2019 року у справі №727/5754/16-а, від 26.04.2019 року у справі №734/1066/16-а.
Апеляційний суд не вбачає підстав для відступу від такої правової позиції.
Далі, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, позивач ОСОБА_1 13.09.2018 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок його пенсії із врахуванням до грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням зі служби сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, премій, одноразової винагороди, одноразової грошової допомоги при звільненні.
Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач 27.09.2018 року своїм листом №3128-Ц-07 фактично відмовив позивачу у такому перерахунку пенсії.
Так, як вже зазначалося вище, оскільки виплати, які здійснювались не щомісячно, не входять до встановленого ч.3 ст.43 Закону України №2262-ХІІ вичерпного переліку видів грошового забезпечення, т.б. не включаються для розрахунку розміру грошового забезпечення для призначення пенсії то, відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку його пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової винагороди, одноразової грошової допомоги при звільненні задоволенню не підлягають.
Що ж стосується перерахунку пенсії позивачу з урахуванням інших сум грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії, то судова колегія зазначає, що як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок про перерахунок пенсії позивача з 01.04.2018 року та з 01.10.2018 року (а.с.24,25), позивачу вже була розрахована пенсія з урахуванням сум посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, однак без надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії.
Разом з тим, як встановлено судовою колегією, позивачу, з 28.12.2017 року до прийняття КМУ Постанови від 21.02.2018 року №103, враховувались надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії до розрахунку призначеної пенсії.
При цьому, необхідно зазначити, що позивач 13.09.2018 року звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії та поновлення свого права на отримання повної пенсії надаючи довідки про додаткові види грошового забезпечення.
Отже, за таких обставин, судова колегія в цій частині приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для перерахунку позивачу пенсії, що безпідставно не було зроблено відповідачем на відповідну заяву останнього.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги в частині не проведення позивачу перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення позивачу пенсії та виплати пенсії з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за несення бойового чергування, одноразової грошової допомоги при звільненні задоволенню не підлягають.
Разом з тим, аналізуючи вищевикладене, судова колегія, в свою чергу, вважає, що по справі наявні усі законні підстави для задоволення позовних вимог в іншій частині, т.б. щодо проведення позивачу перерахунку розміру грошового забезпечення з врахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду частково не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329,382 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року – скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням сум надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії згідно довідок про додаткові види грошового забезпечення пенсії від 02.01.2018 року №1 та про суми нарахованого грошового забезпечення та інших видів виплат, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.12.2015 року по 27.12.2017 року №12.09.2018 року №134.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з 13.09.2018 року, включивши до складу його грошового забезпечення надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії згідно довідок про додаткові види грошового забезпечення пенсії від 02.01.2018 року №1 та про суми нарахованого грошового забезпечення та інших видів виплат, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.12.2015 року по 27.12.2017 року №12.09.2018 року №134, з виплатою різниці в пенсії за минулий час з 13.09.2018 року по день проведення такого перерахунку. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                            В.О. Скрипченко 

                                                                                      Т.М. Танасогло