КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/101/2020
                                                                                                            справа № 759/5934/19

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 15 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
            Судді - доповідача:  Андрієнко А.М.
            Суддів:                       Соколової В.В.
                                               Поліщук Н.В.
            При секретарі           Дроздовій Ж.В.
Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» Синельнікова Микити Олексійовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва, постановленого суддею Бабич Н.Д.  13 листопада 2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,
 
У С Т А Н О В И Л А:
У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування.
На обґрунтування позовних вимог вказував, що 20.07.2018 у м. Умань відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобіль «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження. 
Зазначав, що учасники ДТП відмовились від оформлення працівниками поліції дорожньо - транспортної пригоди та вирішили скористатися правом «європротоколу», у зв?язку із чим було складено повідомлення про ДТП, згідно якого винним себе визнав водій автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 .
 В подальшому, був складений висновок №25/19 автотоварознавчої експертизи, згідно   якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 56 938,42 грн, тому позивач направив лист відповідачу ПрАТ «СК ТАС» із заявою про страхове відшкодування. 
Вказував, що ПАТ «Страхова Група «ТАС» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки безпосереднього зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 не було. 
За таких обставин, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн та судові витрати у розмірі 19 768,40 грн.
Рішенням Святошинського  районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 45 550,74 грн, вартість автотоварознавчої експертизи в розмірі 4 000,00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн, сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. 
Не погоджуючись із рішенням суду, представник ПАТ «Страхова Група «ТАС» Синельніков М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що листом вих.№Г1400/3659 від 17.09.2018 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі пункту 32.1 ст.32 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки пошкодження всього периметру кузова автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_1 не могли виникнути внаслідок зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно - правова відповідальність якого застрахована відповідачем.
Проте, здійснюючи судовий розгляд справи, судом першої інстанції не встановлювались обставини наявності чи відсутності причинно - наслідкового зв?язку між діями водія ОСОБА_2 та пошкодженнями лакофарбового покриття всього периметру кузова автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Суд першої інстанції задовольнив позов, дійшовши висновку, що пошкодженням лакофарбового покриття всього периметру кузова автомобіля «Хюндай» відбулись внаслідок ДТП, яка трапилася 20.07.2018.
Отже, з`ясування обставини чи виникли пошкодження лакофарбового покриття всього периметру кузова автомобіля «Хюндай» внаслідок зіткнення з автомобілем «Мерседес» потребує спеціальних знань.
Ухвалою від 09.10.2019 суд першої інстанції відмовив у призначенні автотехнічної експертизи, зазначивши, що «встановлення цих обставин не стосуються предмета доказування».
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача  суму страхового відшкодування, суд виходив із того, що встановлено наявність вини відповідача, а позивачем доведений факт наявності майнової шкоди та вважав, що відповідач повинен відшкодувати  заподіяну шкоду, вартість автотоварознавчої експертизита судові витрати.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом установлено, що 20.07.2018 у м. Умані відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 та автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобіль «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні ушкодження, вказані водії відмовилися від оформлення працівниками поліції дорожньо - транспортної пригоди та вирішили скористатися правом «європротоколу», у зв?язку із чим було складено повідомлення про ДТП, згідно якого винним себе визнав водій автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 9).
Згідно із висновком № 25/19 автотоварознавчої експертизи, матеріальний збиток власнику автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 становить 56 938,42 грн. (а.с. 26-29).
Цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «СК «ТАС» згідно полісу обов?язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9730057 від 11.01.2018 (а.с. 9).
24.07.2018 позивач, відповідно до ст. 35, п. та ст. 41.1 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до ПАТ «СК «ТАС» із заявою про страхове відшкодування в якій просив відшкодувати витрати, пов?язані з пошкодженням його автомобіля (а.с. 10).
Проте листом від 17.09.2018 ПАТ «СК «ТАС» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, оскільки вказана подія не може бути визнана страховою, так як, відповідно до висновку аварійного комісару від 10.09.2018, усі наявні на автомобілі «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобілі «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодження не могли утворитися одномоментно внаслідок зіткнення цих авто та випадіння вантажу з фургону автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , за обставин, які описують учасники ДТП (а.с.11-12).
Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов?язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Відповідно до статті 3 Закону обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.
Згідно із пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов?язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з?явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов?язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Як убачається із висновку № 25/19 автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку визначена за формулою, яка чітко наведена у звіті. Види робіт та їх вартість чітко наведені у калькуляції, який є додатком до звіту. Огляд пошкодженого автомобіля здійснювався згідно вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерству юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 р. № 1335/5/1159 стосовно того, що джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки.
Крім того, з протоколу огляду колісного транспортного засобу вбачається, що пошкодження покриття спричинені невідомим хімічним розчином та наявні по всьому периметру автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 61).
Як убачається з пояснень учасників та свідків дорожньо - транспортної пригоди, що саме з автомобіля «Мерседес», через відкриття задніх дверей, випали ємкості зі змивкою для фарби, які пошкодили кузов та дах автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 . 
За таких обставин, страховик належним чином не виконав своїх зобов?язань щодо виплати суми страхового відшкодування у порядку та у спосіб, передбачений Законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблений висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,   можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду вказала, на те що покладання обов?язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно - правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов?язкового страхування цивільно - правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов?язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов?язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно - правову відповідальність.
Колегія суддів вважає призначення авто технічної експертизи недоцільним, оскільки із відзиву позивача вбачається, що автомобіль відремонтовано та пофарбовано, що позбавляє можливості проведення експертного дослідження.
Вирішуючи спір, суд, належним чином дослідив та дав належну оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 1187,1192, 1194 ЦК України, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача  суму страхового відшкодування.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині стягнення витрат на правову допомогу.
                   Відповідно до ст.. 137 ЦПК України  Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
           З урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом послуг, наданих адвокатом , ціною позову, колегія суддів вважає, що  сума витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинна бути зменшена з 15 000 гривень до 7 000 гривень.
          За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов  висновку щодо  часткового  задоволення  позову.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування  не може ґрунтуватися на припущеннях.  
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував  обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про  часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене, висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» Синельнікова Микити Олексійовича  задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року  в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити, зменшити суму стягнуту на правову допомогу з 15 000 гривень до 7000 гривень.
 
В решті рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року  залишити без змін.
 
            Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено  15 січня 2020 року.

Суддя - доповідач:                

Судді: