ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2020 р.           Справа№ 911/2178/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 

Секретар судового засідання: Майданевич Г.А.

За участю представників сторін:
від позивача: не з`явилися;
від відповідача: Озкул А.Ф. (керівник);
від відповідача: адвокат Телющенко П.П. - за ордером серія КС № 571286 від 11.02.2020.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт» на рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 (суддя Горбасенко  П.В., м. Київ, повний текст рішення складено 24.10.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВК Груп», м.   Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт», смт Терезино, Білоцерківський р-н, Київська обл.
про стягнення 1   221   106,05 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
02 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮВК Груп» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" (надалі - відповідач/скаржник) про стягнення 1   221 106,05 грн заборгованості, з яких: 1   072   774,45 грн основного боргу за договором поставки № 47 від 28.03.2017, 120   656,41 грн пені, 17 278,21 грн інфляційних втрат та 10  406,98  грн 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору поставки № 47 від 28.03.2017.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 (суддя Горбасенко П.В., м. Київ, повний текст рішення складено 24.10.2019) позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт"  на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВК Груп"  1072  774,45  грн основного боргу за договором поставки № 47 від 28.03.2017, 120 656,41 грн пені, 8 386,92 грн інфляційних втрат та 10 406,98 грн 3 % річних та 18 183,37 грн судового збору.
У задоволенні решти позову - відмовлено.
Судове рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 530, 549, 612, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України та мотивовано тим, що факт поставки товару позивачем відповідачеві на загальну суму 2   348   729,45 грн належним чином доведений та документально підтверджений; не погашена заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки товару № 47 від 28.03.2017 на час прийняття судового рішення за отриманий товар становить 1   072   774,45 грн; розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи; здійснивши перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 120  656,41 грн пені, 8   386,92 грн інфляційних втрат та 10 406,98 грн 3% річних.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не враховано п. 2.12 та п. 2.13 Договору поставки товарів № 47 від 28.03.2017, якими врегульовано лише порядок пред`явлення претензій з невідповідності фактичної кількості вказаній кількості у видатковій накладній або неналежною якістю упаковки товару, порядок пред`явлення претензій пов`язаних з якістю товару даними пунктами не врегульовано. Також, в п. 2.13 Договору встановлено, що претензії не розглядаються, крім випадків прихованих виробничих недоліків.
Таким чином, скаржник вважає, що поставлена позивачем сировина згідно видаткової накладної № 19.0159 від 01.07.2019 не може бути використана у виробництві, оскільки є неякісною та не придатною для використання.
Відтак, на переконання скаржника, відсутні підстави для стягнення 376   472,00 грн за товар поставлений позивачем згідно видаткової накладної №  19.0159 від 01.07.2019, оскільки поставлений товар не відповідає умовам договору по якості. 
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮВК Груп» не скористалося своїм правом, передбаченим частиною 1 статті 263 Господарського процесуального кодексу України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт», що згідно ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Пласт» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Разіної Т.І., суддів: Тарасенко К.В., Шаптали Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 911/2178/19 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" на рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 залишено без руху.
12.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт надійшов супровідний лист, до якого, зокрема додано оригінал квитанції №   46 від 12.12.2019 про сплату судового збору у розмірі 27474,90 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 у справі № 911/2178/19 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі №  911/2178/19; відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2178/19; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" на рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 призначено на 21.01.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі № 911/2178/19 відкладено розгляд справи № 911/2178/19 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" на рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі №   911/2178/19 до 11.02.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 911/2178/19  відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" на рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 на 03.03.2020.
У судовому засіданні 03.03.2020 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.
Явка представників сторін
У судове засідання, призначене на 03.03.2020 з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" (скаржника).
03.03.2020 в судове засідання не з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВК Груп» (позивача), який повідомлявся завчасно та належним чином про час, місце та дату судового засідання, про причини нез`явлення суд не повідомив.
Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на те, що неявка його представника не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд оскарженого рішення в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.
В судовому засіданні 03.03.2020 представники скаржника підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просили її задовольнити, а рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 - скасувати.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮВК Груп" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" (покупець) укладено договір поставки товарів № 47 (надалі-Договір), (а.с. 11-13).
У відповідності до умов вищевказаного договору постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність покупцеві товари, визначені у п. 1.2. договору (надалі по тексту "товар"), а покупець - в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти та оплатити товар.
Згідно з п. 1.2. Договору найменування, одиниці виміру, кількість, асортимент, ціна товару, що підлягає поставці за договором визначаються у Специфікаціях та/або підписаних сторонами видаткових накладних (надалі - "накладна"), що є невід`ємною частиною договору. Крім того, видаткова накладна, рахунок-фактура мають містити інформацію стосовно специфікації, на підставі якої проводиться поставка товару.
Відповідно до п. 4.1., п. 4.2., п. 4.4. Договору ціна на товар встановлюється у національній валюті (гривнях) у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору та/або у підписаних сторонами видаткових накладних Ціна містить вартість упаковки та доставки партії товару, якщо інше не зазначено у специфікаціях на окрему партію товару. Загальна сума договору складається із сум, зазначених у Специфікаціях та/або підписаних сторонами видаткових накладних.
У пунктах 5.1., 5.2., 5.3 Договору передбачено, що умови та порядок оплати партій товару визначаються сторонами в Специфікаціях. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, списана з поточного рахунку покупця. Днем отримання платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, надійшла на поточний рахунок постачальника.
Згідно з п.п. 11.1., 11.2. Договору, останній набирає чинності в день його підписання. Договір, підписаний по факсимільному зв`язку має юридичну силу і повинен бути підтверджений оригіналом протягом трьох днів з дати підписання. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 11.1. договору та закінчується 31 грудня 2017 року. У випадку, якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору не заявить в письмовій формі про своє рішення розірвати або змінити договір, він вважається пролонгованим на наступний рік. Кількість пролонгацій не обмежена.
Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до "31" грудня 2019 року включно (п. 7.1 Договору).
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника та позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі   статтею 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Положеннями   статті 663 Цивільного кодексу України   визначено, що      продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень   статті 530 цього Кодексу.
Статтею 692 Цивільного кодексу України   передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до   статті 174 Господарського кодексу України   договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями   193,   202 Господарського кодексу України   та статтями   525,   526,   530 Цивільного кодексу України   повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до   статті 202 Господарського кодексу України,   статті 599 Цивільного кодексу України   зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною 1   статті 530 Цивільного кодексу України   якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України   передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до   статті 610 Цивільного кодексу України   порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження поставки відповідачу товару на загальну суму 2   348   729,45   грн надано видаткові накладні № 19.0043 від 01.03.2019 на суму 649   000,00 грн, №  19.0066 від 22.03.2019 на суму 627   000,00 грн, № 19.0122 від 14.03.2019 на суму 696 302,45 грн та № 19.0159 від 01.07.2019 на суму 376   427,00 грн, які підписані та скріплені печатками обох сторін договору.
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України   боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У пунктах 5.1., 5.2., 5.3 Договору передбачено, що умови та порядок оплати партій товару визначаються сторонами в Специфікаціях. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, списана з поточного рахунку покупця. Днем отримання платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, надійшла на поточний рахунок постачальника.
Згідно п. 3 специфікації № 24 від 01.03.2019 до договору № 47 від 28.03.2017, оплата 100 % вартості товару (649   000,00 грн) до 15.03.2019.
Відповідно до п. 3 специфікації № 25 від 21.03.2019 до договору № 47 від 28.03.2017, оплата 100 % вартості товару (627   000,00 грн) до 31.03.2019.
Згідно п. 3 специфікації № 26 від 14.05.2019 до договору № 47 від 28.03.2017, оплата 100 % вартості товару (696     302,45 грн) до 29.05.2019.
Відповідно до п. 3 специфікації № 27/06 від 27.06.2019 до договору №  47 від 28.03.2017, оплата 100 % вартості товару (376   472,00 грн) до 11.07.2019.
Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав обов`язок щодо поставки товару на загальну суму 2   348   729,45 грн. У свою чергу відповідач, в порушення вимог п. 3 Специфікацій до Договору поставки № 47 від 28.03.2017, розрахувався частково, сплативши позивачу 1   276   000,00 грн, а решту боргу за поставлений товар у розмірі 1   072   774,45 грн не здійснив, відтак є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.
Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором поставки № 47 від 28.03.2017, позивачем за період з 31.03.2019 по 28.08.2019 нараховано 120    656,41 грн пені.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до пункту 9.3. Договору у випадку прострочення платежу понад строк, встановлений п. 5.1. договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої партії товару, за кожен день прострочення.
З урахуванням вищевикладеного, вказаний позивачем в поданому ним розрахунку розмір пені є арифметично вірний, нарахованої за період з 31.03.2019 по 28.08.2019, що становить загалом 143   459,57 грн пені. Однак, суд при ухваленні судового рішення не може вийти за межі позовних вимог, відтак, вимога про стягнення 120   656,41 грн пені підлягає задоволенню.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором поставки № 47 від 28.03.2017, позивачем за період з 31.03.2019 по 28.08.2019  нараховано  17   278,21 грн інфляційних втрат та 10  406,98 грн 3 % річних.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних  від  простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи вищезазначене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 31.03.2019 по 28.08.2019 становить загалом 8  386,92 грн інфляційних втрат та 10 406,98   грн 3 % річних.
Разом з тим, відповідно до п.п. 2.12., 2.13. Договору претензії з поставки (невідповідність фактичної кількості з кількістю вказаною у видатковій накладній або неналежна якість упаковки товару) визначаються під час приймання товару та оформлюються окремим актом розбіжностей (далі - "акт"), який скріпляється підписами представника покупця і представника постачальника. Постачальник повинен протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання акту доповнити недолік кількості товару та/або замінити неякісно упакований товар або скорегувати видаткову накладну. У разі нез`явлення належним чином повідомленого представника постачальника акт підписується одноособово покупцем та має повну юридичну силу. Після прийому товару відповідальною особою претензії не розглядаються, крім випадків прихованих (виробничих) недоліків.
Так, з наявної в матеріалах справи видаткової накладної №   19.0159 від 01.07.2019 на суму 376   472,00 грн, вбачається, що відповідач підписав та скріпив своєю печаткою дану видаткову накладну без зауважень, Акт розбіжностей в порядку п. 2.12. договору не оформив, доказів наявності прихованих (виробничих) недоліків не надано.
Відтак, відповідачем прийнято без зауважень від позивача товар на суму 376   472,00 грн, за який останній повинен розрахуватися до 11.07.2019 в силу положень п. 3 специфікації № 27/06 від 27.06.2019.
Крім того, скаржником не надано доказів встановлення факту поставки неякісного товару згідно видаткової накладної №   19.0159 від 01.07.2019 на суму 376   472,00 грн (а.с. 21) передбаченого п. 3.1 Договору.
Також, доказів звернення до суду з позовом, щодо встановлення факту неякісної поставки товару згідно видаткової накладної №  19.0159 від 01.07.2019 на суму 376   472,00 грн скаржником не надано.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
За таких обставин решту аргументів відповідача (скаржника), окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.
Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 підлягає залишенню без змін.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача (скаржника).
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р-Пласт" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 у справі № 911/2178/19 залишити без змін.
3. Справу № 911/2178/19 повернути до Господарського суду Київської області.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 04.03.2020.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала