ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року 
м. Харків

Справа № 640/15036/18           
Провадження № 22-ц/818/1112/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,
суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.
за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Харківської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про надання житлового приміщення взамін зруйнованого за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року в складі судді Шестака О.І.,-

встановив:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Харківської міської ради про надання житлового приміщення взамін зруйнованого.
Позов мотивований тим, що в період з 26 квітня 2011 року по 30 жовтня 2014 року позивач відбував покарання в установі Державної кримінально-виконавчої служби. На момент затримання був зареєстрований за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що після звільнення з місця позбавлення волі він прибув за адресою своєї реєстрації, як вказано в довідці про звільнення, але будинок АДРЕСА_2 виявився знесений. Рідна бабка позивача  ОСОБА_2 , яка раніше також була зареєстрована за тією ж адресою, що й позивач, мешкала в кв. АДРЕСА_3 , куди була відселена на підставі рішення виконкому ХМР № 337 від 22.05.2013 року. Позивач вважає, що при вирішенні цього питання міською владою не були враховані його законні права як мешканця знесеного будинку, який за рішенням Дзержинського райвиконкому від 25.12.1990 р. № 327/55 в цілому було визнано ветхим, зі зносом 73 %. Позивач вважає, що органом виконавчої влади були грубо порушені його Конституційні права, як громадянина України, та права, які гарантує мешканцям житлового фонду діючий Житловий Кодекс Української PCP, зокрема порушено п.7 ст. 71 Житлового Кодексу України та ст. 47 Конституції України. Також позивач зазначає, що органи міської влади повинні були надати житло з урахуванням норм житлової площі, встановленої ЖК Української PCP, враховуючи його права як мешканця квартири в знесеному будинку. Позивач вказує, що рішення суду про позбавлення його права користування житловою площею не має. Ст. 9 ЖК Української PCP обумовлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування жилого приміщення. Ст. 112 ЖК Української PCP передбачено, що якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселеним з цього будинку, інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів чи державою. Позивач зауважує, що саме так орган місцевого самоврядування вирішив питання, надав житло ОСОБА_2 проте не були врахував інтереси позивача, як мешканця аварійного будинку, формально пославшись на те, що місце перебування позивача невідоме. Звернення позивача в досудовому порядку до Харківської міської ради про поновлення прав не були прийняти до уваги. Відповідальні особи відмовляли йому в задоволенні законних прав, посилаючись на норми закону, що не відповідають, на думку позивача, дійсному положенню речей в його питанні. У зв`язку із вищенаведеним позивач просить суд зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ізольоване жиле приміщення взамін квартири АДРЕСА_1 з урахуванням норм, встановлених житловим законодавством України.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Питання, пов`язані з обліком та розподілом ізольованих житлових приміщень, у тому числі з частковими комунальними зручностями, вирішуються Харківською міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до діючого законодавства України. Так відповідно до п.2 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Згідно до п. 4 ст. 40 Житлового кодексу Української PCP, громадяни засуджені до позбавлення волі на термін 6 місяців та більше знімаються з квартирного обліку (якщо вони перебували на квартирному обліку, ОСОБА_1 на квартирному обліку не перебував). Таким чином, якби позивач і перебував на квартирному обліку він був би знятий з квартирного обліку.
Відповідно до інформації управління обліку та розподілу житлової площі ОСОБА_1 неодноразово був проінформований що громадяни, які не перебувають на квартирному обліку безкоштовною житловою площею забезпечуватись не можуть.
Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу Української PCP внесені зміни від 2000 року, житлове приміщення зберігається за засудженими до позбавлення волі на протязі всього періоду часу перебування від вартою або відбування покарання.Таким чином після прибуття з місць позбавлення волі ОСОБА_1 має право повернутись в той населений пункт де проживав до засудження і проживати за місцем своєї реєстрації, якої його не позбавляли. Однак, якщо раніше засуджений має бажання обрати своїм місцем реєстрації та проживання інший населений пункт або іншу адресу мешкання, або якщо займане ним раніше житло не збереглось - громадянин може забезпечуватись житловою площею тільки на загальних засадах, тобто ОСОБА_1 повинен стати на квартирний облік.
Крім того представник відповідача зазначає, що в управлінні обліку та розподілу житлової площі відсутні відомості про те, що Харківською міською радою та її виконавчими органами приймалось рішення про знесення будинків по АДРЕСА_2 . Таким чином, на думку представника відповідача, на даний час Виконавчій комітет Харківської міської ради не має законних підстав і можливості надати житлову площу ОСОБА_1 ..
Згідно рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2013 року № 337 затверджено протокол міської громадської комісії з житлових питань № 7 від 16.05.2013 року про прийняття ОСОБА_2 (бабусі позивача) як виняток на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умові включення її в пільговий список позачерговиків. Цим же рішення надана ОСОБА_2 (до підходу черги на отримання впорядкованого житла) квартира АДРЕСА_3 .
Відповідач стверджує, що позивачу було запропоновано зареєструватись за адресою наданою його бабусі, однак він відмовився.
Також відповідач зазначає, що вказана житлова площа надана бабусі позивача була за нею зареєстрована 27.07.2015 року відповідно до свідоцтва про право власності № 1-15-319346-Ц1, та відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2015 року продана третій особі.
З вищенаведеного вбачається, що відповідно до ст. 43 Житлового кодексу Української PCP жилі приміщення надаються в порядку черговості всім громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, навіть серед тих осіб, які потребують соціальної захищеності згідно із законодавством.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про надання житлового приміщення взамін зруйнованого - відмовлено.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду перщої інстанції,  ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким зобов`язати відповідача надати йому ізольоване жиле приміщення взамін квартири АДРЕСА_1 з урахуванням норм, встановлених житловим кодексом України.

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не неправильно трактував норми права, які регулюють питання надання житлової площі. Зазначає, що в першу чергу, суд першої інстанції був зобов`язаний застосувати при винесенні рішення норми статей, на які посилався позивач в позовній заяві та посилається в апеляційній скарзі. Ті норми законодавства, на які посилався суд першої інстанції в своєму рішенні не відносять до випадку позивача, а регулюють зовсім інші правовідносини в житловому законодавстві.
Відзив на апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано з недоведеності позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно довідки про звільнення Серії ХАР № 03276 ОСОБА_1 в період з 26 квітня 2011 року по 30 жовтня 2014 року відбував покарання в установі Державної кримінально-виконавчої служби.

На момент затримання був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 .

30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 був звільнений згідно ст. 81 КК України та ухвали Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 22.10.2014 року і відбув із станови Державної кримінально-виконавчої служби до місця проживання АДРЕСА_4 .

Позивач, звертаючись із даним позовом посилався на те, що прибувши за адресою своєї реєстрації будинок виявився напівзруйнованим та не придатним для проживання.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 71 Житлового Кодексу Української PCP Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Що стосується інформації про знесення будинку АДРЕСА_2 , то судом встановлено, що відповідно даних Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради Харківською міською радою чи її виконавчим комітетом рішень про знесення будинку за АДРЕСА_2 не приймалось; згідно отриманих відомостей від Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану та Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, у останніх відсутня будь-яка інформація щодо надання права користування земельною ділянкою для нового будівництва за адресою: АДРЕСА_2 ; відповідно до інформації Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради відомості про те, яка організація здійснювала знесення будинку АДРЕСА_2 , відсутні. Разом з цим, при обстеженні будинку у 2015 році за заявою ОСОБА_1 , зі слів працівників дільниці № 10 КП «Жилкомсервіс», які обслуговували цей будинок, вказаний будинок, після відселення останнього мешканця ОСОБА_2 , був розібраний на будівельні матеріали мешканцями будинків, розташованих навколо.
Даний факт нічим не спростований, інших відомостей, стосовно знесення спірного будинку, у матеріалах справи не міститься, тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що не має можливості встановити чи знесений чи ні вищезазначений будинок, а також відповідальних за це осіб.

В судовому засіданні позивач пояснив, що проживав у квартирі АДРЕСА_5 разом із матір`ю, відчимом, сестрою, дядьком та бабусею. На момент відбування покарання він був зареєстрований в квартирі разом із бабусею – ОСОБА_2 та дядьком, який в квартирі не проживав. 

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 337 від 22.05.2013 року «Про розгляд протоколу № 7 міської громадської комісії з житлових питань від 16.05.2013 року», яким протокол № 7 міської громадської комісії з житлових питань від 16.05.2013 року був затверджений, і пунктом 1.6.19. цього протоколу було зазначено та затверджене наступне:  ОСОБА_2  1937 р.н., інвалід 2 групи, зареєстрована для проживання у квартирі АДРЕСА_6  до 1917р. побудови, за рішенням Дзержинського райвиконкому від 25.12.19990р. № 327/55 вцілому визнано ветхим, зі зносом 73%. На даній час у будинку на вказаній площі всього зареєстровано 3 особи (вона, син, 1965р.н., онук, 1982р.н.). Згідно акту обстеження від 14.05.2013 року на даний час у будинку мешкає одна ОСОБА_2 . Свідчення про фактичне місце проживання сина та онука невідомі. Квартира АДРЕСА_7 розташована на 2 поверсі 2-поверхового цегляного будинку, зруйнована (відключене світло, газопостачання, водопостачання). Приймаючи до уваги звернення КП «Жилкомсервіс» (балансоутримувача будинку), погіршення його технічного стану запропонували: прийняти, як виняток, ОСОБА_2 на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та включити до пільгового списку і надати, до підходу черги, квартиру АДРЕСА_8 вирішити питання щодо зняття з реєстраційного обліку сина та онука ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 в установленому законом порядку, у т.ч. у судовому.»

Отже, ОСОБА_2 , згідно Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 337 від 22.05.2013 р. було надано квартиру АДРЕСА_8 .

Представник відповідач зазначав, що ОСОБА_1 було запропоновано зареєструватись за адресою наданою його бабусі, а саме: АДРЕСА_9 , на що він погодився. Однак, позивач не скористався такою можливістю, пояснивши, що йому фактично відмовили у цьому. Будь-яких доказів того, що позивачу відмовили у реєстрації за зазначеною адресою матеріали справи не містять, не зміг надати такі докази позивач і в апеляційній інстанції. Крім того, він не зміг назвати установу, в якій він отримав відмову.

Відповідно до свідоцтва про право власності № 1-15-319346-Ц1 виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради квартира 12 у АДРЕСА_10 була зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності 27.07.2015 року.

26.08.2015 року квартира АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належала ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2015 продана третій особі.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач пояснив, що допомагав своїй бабусі із документальним оформленням вищезазначених правочинів. 

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що питання, пов`язані з обліком та розподілом ізольованих житлових приміщень, у тому числі з частковими комунальними зручностями, вирішуються Харківською міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до діючого законодавства України.

З метою реалізації громадянами гарантованого Конституцією України права на житло, комплексного регулювання відносин по забезпеченню громадян, які проживають в місті Харкові, житловими приміщеннями, у тому числі тих, які потребують соціального захисту, здійснення громадського контролю та гласності при встановленні черговості на отримання житлової площі, її розподілу, належного обліку звільненого житла та укріплення законності в галузі житлових відносин рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 року № 174/09 затверджено «Тимчасове положення про облік та розподіл житлової площі, що звільняється в місті Харкові».

Відповідно до п.2 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 40 Житлового кодексу Української PCP, громадяни засуджені до позбавлення волі на термін 6 місяців та більше знімаються з квартирного обліку (якщо вони перебували на квартирному обліку).
ОСОБА_1 на квартирному обліку не перебував, та навіть, якщо б і перебував, то згідно приписів п. 4 ч.2 ст. 40 Житлового кодексу Української PCP, був би знятий з квартирного обліку.
Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу Української PCP громадяни забезпечуються житловою площею у порядку черговості, яка визначається за датою прийняття на облік, або включення до пільгового списку.

Згідно пункту 47 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській PCP», затверджених постановою Ради міністрів Української PCP № 470 від 11.12.1984 р., громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список. Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що жилі приміщення надаються в порядку черговості всім громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, навіть серед тих осіб, які потребують соціальної захищеності згідно із законодавством.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі , що ОСОБА_1 , на квартирному обліку в Управлінні обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради позивач не перебуває. Зі слів позивача, після звільнення з місць позбавлення волі йому пропонували стати на квартирний облік, але він відмовився, оскільки зрозумів, що житло йому відразу не нададуть, а для прискорення вирішення цього питання треба вчиняти незаконні дії.

Відповідно до інформації Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради ОСОБА_1 неодноразово був проінформований що громадяни, які не перебувають на квартирному обліку безкоштовною житловою площею забезпечуватись не можуть.

Статтею 71 Житлового кодексу Української PCP зазначено, що житлове приміщення зберігається за засудженими до позбавлення волі на протязі всього періоду часу перебування від вартою або відбування покарання, таким чином після прибуття з місць позбавлення волі позивач має право повернутись в той населений пункт де проживав до засудження і проживати за місцем своєї реєстрації, якої його не позбавляли; однак, якщо раніше засуджений має бажання обрати своїм місцем реєстрації та проживання інший населений пункт або іншу адресу мешкання, або якщо займане ним раніше житло не зберіглось - громадянин може забезпечуватись житловою площею тільки на загальних засадах, тобто ОСОБА_1 повинен стати на квартирний облік.

Згідно приписів ст. 42 Житлового кодексу Української PCP, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов крім випадків, передбачених ст. 46, ч. 1 і 2 ст. 54, ч. 1 ст. 90, ч. 6 ст. 101, ст. 102, ПО, ч. 1 ст. 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу PCP і Української PCP.

Згідно приписів ст. 43 Житлового кодексу Української PCP, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу PCP. цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які- користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української PCP окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що оскільки ОСОБА_1 на квартирному обліку в Управлінні обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради не знаходиться, то його вимоги надати йому ізольоване жиле приміщення взамін квартири АДРЕСА_1 з урахуванням норм, встановлених житловим законодавством України є передчасною.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що він відбував покарання з 26.04.2011 року по 30.10.2014 року . З даним позовом він звернувся 20.08.2018 року, оскільки певний час перебував за межами міста та займався іншими важливими справами, тому пояснити, чому тільки зараз виникло це питання не зміг. 

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року –залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 21 лютого 2020 року.

Головуючий -        І.П. Коваленко

Судді -        А.І. Овсяннікова 

       О.Ю. Тичкова