ПОСТАНОВА
Іменем України

26 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/19116/16
адміністративне провадження №К/9901/23015/18
                                                         №К/9901/23013/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання -           Мовчан А.В.
позивача  - ОСОБА_1 
розглянувши в відкритому судовому засіданні  
касаційні скарги Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (головуючий суддя - Аблов Є.В., судді - Літвінова А.В., Мазур А.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року (головуючий суддя - Мельничук В.П., судді - Лічевецький І.О., Костюк Л.О.) у справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення суми заробітку за час вимушеного прогулу, - 

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України №179-ДС від 25.10.2016 року про звільнення ОСОБА_1 із посади першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві №194-о від 28.11.2016 року про оголошення наказу ДФС України №179-ДС від 25.10.2016 року про звільнення ОСОБА_1 із посади першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.11.2016 року і по день фактичного поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання рішення суду.
 
Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято на підставі висновків перевірки ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо стану організації роботи з відпрацювання підприємств, стосовно яких виявлені можливі ризики порушення податкового законодавства за взаємовідносинами із ТОВ «ТК «Мегаполіс Україна», які не відповідають дійсним обставинам справи. При цьому, позивач зазначав, що до кола його посадових обов`язків не входило питання про залучення оперативних підрозділів для з`ясування реальності операцій платників податків та опрацювання реєстрації їх податкових накладних. Додатково позивач стверджував, що службове розслідування відносно нього проведено членами Дисциплінарної комісії з грубими порушеннями встановленого законом порядку, а також прав та законних інтересів позивача.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України №179-ДС від 25.10.2016 року про звільнення ОСОБА_1 із посади першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Визнано протиправним та скасовано наказ ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві №194-о від 28.11.2016 року про оголошення наказу ДФС України №179-ДС від 25.10.2016 року про звільнення ОСОБА_1 із посади першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві з 28.11.2016 року.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.11.2016 року по 11.01.2017 року.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві. 

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону №889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону. Суди вказали на те, що оскільки підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 відповідачем зазначено неналежне виконання службових обов`язків, тобто п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VIII, то суд прийшов до висновку про неспіврозмірність застосування відповідачем виду стягнення характеру та тяжкості дисциплінарного проступку позивача. Разом з тим, суди вказали, що враховуючи, що відповідачами не надано до суду відомостей щодо виплат позивачу за останні 2 календарні місяці роботи, що передують даті звільнення, судді дійшли висновку про необхідність зобов`язати Державну фіскальну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.11.2016 року по 11.01.2017 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

21 квітня 2017 року Державна фіскальна служба України звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, в якій просила їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким  у задоволенні позовних вимог відмовити (К/9901/23013/18). 

В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказав на невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме, вказав на те, що судами зобов`язано Державну фіскальну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.11.2016 року по 11.01.2017 року, при цьому не враховано, що позивач не перебував у трудових відносинах з ДФС України, а займав посаду першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві. Також, судами в порушення висновків, викладених в постановах Верховного Суду України від 23.01.2012 по справі №6-78цс11 та від 14.01.2014 по справі №21-395а13, не обчислено суму середнього заробітку за кожен день вимушеного прогулу у відповідності до вимог чинного законодавства та не вказано суму, що підлягає виплаті позивачу.  

Також, 21.04.2017 Державна податкова інспекція у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києва звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, в якій просила їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (К/9901/23015/18).

В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказав на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме, судами не враховано, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Отже, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено із займаної посади у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім іншого, скаржник вказував на порушення судами порядку нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.     
     
Відповідачами в касаційних скаргах заявлені клопотання про розгляд касаційних скарг за участі їх представників. 

Позивачем не надано Суду відзив на касаційну скаргу (заперечення), що не перешкоджає її розгляду по суті вимог.  

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року зазначену касаційну скаргу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі наказу Державної фіскальної служби України № 2078-о від 23.12.2014 року в порядку переведення.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України № 04-о від 17.03.2016 року ОСОБА_1 призначений на посаду першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві в порядку переведення.

На виконання доповідної записки від 30.06.2016 № 1072/99-99-06-05-18 «Про виконання доручення» Департаментом внутрішнього аудиту проведено перевірку ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо стану організації роботи з відпрацювання підприємств, зазначених у службовій записці Головного управління внутрішньої безпеки від 16.06.2016 № 2313/99-99-22-05-02-18, стосовно яких виявлено можливі ризики порушення податкового законодавства за взаємовідносинами із ТОВ «ТК» «Мегаполіс Україна».

Перевіркою встановлено недоліки та порушення в організації роботи ДПІ щодо відпрацювання суб`єктів господарювання, якими здійснювалась діяльність, направлена на надання податкової вигоди третім особам (перший заступник начальника ДПІ ОСОБА_1).

Зокрема, виявлено зволікання із відпрацюванням ризикових суб`єктів господарювання, які доводились на етапі ранньої діагностики реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, не забезпечено своєчасного відпрацювання та направлення запитів до оперативного управління ДПІ на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платників податків (за формою № 1), зокрема ТОВ «Анітас», доведеного ГУ ДФС у м. Києві 27.01.2016, 19.02.2016 та 17.03.2016 (запит на встановлення місцезнаходження лише від 25.03.2016, оперативним управлінням ДПІ місцезнаходження платника не підтверджено, про що складено довідку від 04.04.2016), ТОВ «Форд Макрос» доведено - 30.12.2015, 29.01.2016 та 18.02.2016 (запити від 16.03.2016 та 30.03.2016), ТОВ «Авераж Компані» доведено - 01.12.2015, 24.12.2015 та 04.02.2016 (запит від 02.12.2015, у подальшому не направлялись).

Допущено зволікання з розірванням договору про визнання електронних документів із ТОВ «Анітас», що надало змогу останньому зареєструвати податкові накладні на загальну суму 5,4 млн. грн. ПДВ (дію договору про визнання електронних документів призупинено лише 06.04.2016).

Також ДПІ допущено зволікання із розірванням договору про визнання електронних документів із ТОВ «Форд Макрос» за наявності інформації оперативного управління про відсутність платника за місцезнаходженням (довідка за формою № 2 від 03.12.2015), договір призупинено лише 17.03.2016 (підприємством сформовано ризиковий податковий кредит на користь третіх осіб у сумі 5,3 млн. грн.).

При перевірці відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість ТОВ «Брікфорт» (41,7 млн. грн. ПДВ), яким реалізовано товари, відмінні від придбаних, встановлено, що на порушення вимог Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДФС від 28.07.2015 № 543 (далі - Рекомендований порядок № 543), для з`ясування реальності вчинення операцій товариством ДПІ не здійснено залучення оперативних підрозділів з метою опитування його посадових осіб щодо причетності до створення та діяльності суб`єкта господарювання.

ТОВ «Брікфорт» доведено до відпрацювання на етапі ранньої діагностики реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий - квітень 2016 року та належним чином не відпрацьовано. Як наслідок, ДПІ допущено формування ТОВ «Брікфорт» ризикового податкового кредиту на загальну суму 33,3 млн. гривень. Так, 07.07.2016 (з 20 год. 27 хв. до 21 год. 30 хв.) товариством було зареєстровано податкові накладні (реалізація природного газу) на користь третіх осіб без попереднього придбання (дію договору про визнання електронних документів призупинено на наступний день після їх реєстрації - 08.07.2016 ).

ДПІ на порушення вимог п. 6.4 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА від 10.04.2008 року № 233, безпідставно 15.12.2015 року укладено договір про визнання електронних документів з ТОВ «Орбітай», що надало змогу підприємству здійснити реєстрацію податкових накладних на загальну суму ПДВ 6,4 млн. гривень.

Встановлено факти укладання та розірвання договорів за наявності довідок про невстановлення підприємств за місцезнаходженням, що надало змогу формувати ризиковий податковий кредит на користь третіх осіб (ТОВ «Бест Продакт» - 10,4 млн. грн. та ТОВ «Трейдпромінвест» - 5,9 млн. гривень).

Також не дотримано вимог п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України та листів ДФС від 15.12.2015 № 45634/7/99-99-22-02-17 та від 02.02.2016 року № 3271/7/99-99-22-02-02-17 при оформленні запитів на адресу окремих суб`єктів господарювання щодо надання пояснень та їх документального підтвердження. У зв`язку із зазначеним суб`єктами господарювання було вмотивовано відмовлено ДПІ у наданні таких пояснень та документів (ТОВ «Брікфорт», ГОВ «Орбітай» та ТОВ «Бест Продакт»),
Неякісно організовано роботу оперативного управління ДПІ при відпрацюванні ТОВ «Анітас», ТОВ «Орбітай», ТОВ «Форд Макрос» та ТОВ «Авераж Компані». Так, не дотримано вимог п. 2.1.2 Рекомендованого порядку № 543 у частині проведення опитування керівників зазначених підприємств щодо їх причетності до діяльності суб`єкта господарювання та виконання різноманітних послуг.

Виявлення вказаних обставин спонукало відповідача до висновку про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку внаслідок неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, що полягає у незадовільних організації діяльності та контролі за роботою підпорядкованих структурних підрозділів, що підтвердився за результатами проведеного дисциплінарного провадження.

Згідно доповідної записки № 1408/99-99-06-05-18 від 15.08.2016, адресованої голові ДФС України ОСОБА_2 , ініційовано перед Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДФС порушення дисциплінарного провадження стосовно оголошення догани першому заступнику начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків з організації роботи та контролю з діяльністю підпорядкованих підрозділів, що призвело до неналежного відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання ТОВ «Анітас», ТОВ «Брікфорт», ТОВ «Орбітай», ТОВ «Форд Макрос», ТОВ «Авераж Компані», ТОВ «Бестпродакт» та ТОВ «Трейдпромінвест».

За змістом подання № 1926/99-99-06/ДК від 24.10.2016 року вбачається, що за результатами розгляду Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДФС (протокол засідання від 24.10.2016 року № 20) у діях першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_1 виявлено вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків.

Наказом Державної фіскальної служби України №179-ДС від 25.10.2016 року на підставі ст.ст. 65, 66, 77 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 41, ст. 147 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 звільнено із займаної посади першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві за неналежне виконання службових обов`язків з організації роботи та контролю за діяльністю підпорядкованих підрозділів, що призвело до неякісного відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання ТОВ «Анітас», ТОВ «Брікфорт», ТОВ «Орбітай», ТОВ «Форд Макрос», ТОВ «Бест Продакт» та ТОВ «Трейдпромінвест».

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено: доповідну записку Департаменту внутрішнього аудиту від 15.08.2016 року № 1408/99-99-06-05-11, подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС від 24.10.2016 року № 1926/99-99-06/ДК; пояснення ОСОБА_1 від 26.08.2016 року.

В подальшому, наказом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 194-о від 28.11.2016 року оголошено наказ Державної фіскальної служби України від 25.10.2016 року № 179-ДС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

При цьому, п. 2 наказу № 179-ДС визначено, що датою звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю вважати 28.11.2016 року..

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів, зокрема, професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону.

Державний службовець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки (ч. 1 ст. 8 Закону).

Статтею 64 Закону передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 65 Закону).

При цьому, дисциплінарними проступками є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п.5 частини другої статті 65 Закону).

Частиною 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень) та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Частиною 1 ст. 67 Закону визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), згідно п. 2 розділу ІІ якої, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі   статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 341 КАС України)

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що законодавець чітко зазначив перелік підстав для звільнення та додатково вказав, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосований лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Отже, оскільки підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 відповідачем зазначено неналежне виконання службових обов`язків, тобто п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неспіврозмірність застосування відповідачем виду стягнення, характеру та тяжкості дисциплінарного проступку позивача.

Таким чином, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що наведене є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправним та скасування наказу ДФС України № 179-ДС від 25.10.2016 про звільнення ОСОБА_1 із посади першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Зважаючи, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 194-о від 28.11.2016 року є похідною, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність скасування вказаного наказу як протиправного.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Суд зазначає таке.

Суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку №100.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій зазначені положення КЗпП та Порядку не застосували, унаслідок чого з огляду на процесуальну обмеженість Суду у збиранні чи прийомі до розгляду нових доказів, визначених частиною 2 статтею 341 КАС України, а також відсутністю в матеріалах справи довідок про розрахунок грошового забезпечення позивача, Суд приходить до висновку про необхідність направлення справи до суду першої інстанції у вказаній частині на новий розгляд.

Проте, слід врахувати, що оскільки оплата праці працівникам державних органів   здійснюється за місцем проходження державної служби, а позивач проходив державну службу безпосередньо у ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на посаді першого заступника начальника, висновок судів попередніх інстанцій про стягнення відповідних виплат з ДФС України є помилковими, оскільки такі виплати підлягають стягненню саме з ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві. 

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд <…>.

Відповідно до п.1 ч. 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити без змін судові рішення в частині позовних вимог про скасування наказів про звільнення та поновлення на посаді позивача, а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати та направити на новий розгляд.

Також Суд вважає за необхідне скасувати заходи, застосовані ухвалою Суду від 08 червня 2017 року щодо зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 351, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києва задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року в частині визнання протиправним та скасування наказу ДФС України №179-ДС від 25.10.2016, визнання протиправним та скасування наказу ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві №194-о від 28.11.2016 та поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві з 28.11.2016 залишити без змін.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року в частині зобов`язання Державної фіскальної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.11.2016 по 11.01.2017 скасувати та направити в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Повний текст постанови складений 27 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          

Судді                                                                                                        В. М. Бевзенко 

                                                                                                                                    Н.В. Шевцова