ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 205/7051/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 
на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року (суддя Мовчан Д.В.)  в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1  
до Поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала  поліції Руденко Яни Анатоліївни 
про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :
                    
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ  № 620264 від 25.09.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити справу про адміністративне правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення БД № 172146 визнати недійсним та скасувати. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня  2019 року позов задоволено, скасовано оскаржувану постанову, провадження у справі закрито. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем не спростовано належними доказами факт встановленого правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Руденко Яною Анатоліївною 25 вересня 2018 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ  № 620264, якою до ОСОБА_1  застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, керування транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування. 
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, про що на місці зупинки транспортного засобу було надано пояснення інспектору патрульної поліції. Зазначає, що дійсно керував транспортним засобом Ford C307, державний номер НОМЕР_1 , проте у нього, як учасника бойових дій, відсутній обов`язок щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Апелянт, в свою чергу, зазначає, що законом передбачена відповідна пільга до вказаної категорії осіб, які є власниками транспортного засобу, тоді як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, власником якого є інша особа, отже, патрульний дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем п. 2.1 «г» ПДР.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, 25.09.2018 об 01:04:57 год. у м. Дніпро по вул. Леоніда Стромцова, в районі будинку 1/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford C307, державний номер НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сим порушив п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху.
Разом з тим, судом першої інстанції вірно встановлено, посвідченням № 096115, виданого 11.12.2015 підтверджується, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Вказана обставина також була відома відповідачеві. 
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»     учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
          Рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2014 № 7-рп/2014 надано офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначено, що вказаний пункт Закону необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють, як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).
          Право ОСОБА_1 на керування транспортним засобом Ford C307, державний номер НОМЕР_1 , підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого міститься в матеріалах справи.
          З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 
Суд апеляційної інстанції погоджуються з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Суд першої інстанції ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
                              
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

          Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
          Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року в адміністративній справі № 205/7051/18 залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з 04 лютого 2020 року та оскарженню не підлягає.
  
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров