ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.002437 пров. № А/857/1116/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С.М.;
за участю секретаря судового засідання –   Джули В. М.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради  на ухвалу   Львівського   окружного адміністративного суду  від  23 грудня   2019 року про закриття провадження  в справі № 1.380.2019.002437 (головуючий суддя Гулкевич І. З., м. Львів, повний текст виготовлено 27 грудня 2019 року)  за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору   Львівська  міська  рада,   ОСОБА_2 про демонтаж тимчасової споруди,-
                                                         ВСТАНОВИВ:
15  травня 2019 року Львівським  окружним адміністративним судом було зареєстровано позовну заяву  Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору   Львівська  міська  рада,   ОСОБА_2 про зобов`язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду на АДРЕСА_1 .
Ухвалою Львівського  окружного адміністративного суду від 23 грудня  2019 року клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про демонтаж тимчасової споруди задоволено, закрито провадження в адміністративній справі.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачем -  Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради  було оскаржено його в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, висловлено прохання скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що спір в даній категорії справ повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, так як у даних правовідносинах є наявним суб`єкт владних повноважень, який виконує владні управлінські функції. 
Представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким направити справу до Львівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи. 
Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча  належним чином були  повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін з таких підстав.
Встановлено, що на АДРЕСА_1 знаходиться тимчасова споруда, яка належить ФОП ОСОБА_1 . 
Згідно ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 №1568 “Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова” із змінами від 04.04.2019 ухвала №4839, тимчасова споруда ФОП ОСОБА_1 , розміщена за адресою АДРЕСА_1 не увійшла у Комплексну схему розміщення тимчасових споруд як частина Програми комплексного благоустрою міста.
Відповідно до листа Управління комунальної власності від 26.07.2018 №4-2302-1518 за ФОП ОСОБА_1 не обліковується укладення договору оренди конструктивних елементів благоустрою. Договір оренди з ФОП ОСОБА_1 не укладався, паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 відсутній.
29.11.2018 постановою №213 адміністративної комісії при Личаківській адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне встановлення тимчасової споруди на АДРЕСА_1 .
Також Личаківською районною адміністраціє Львівської міської ради прийнято розпорядження №12 від 15.01.2019 “Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 , яким зобов`язано ФО-П ОСОБА_1 добровільно демонтувати за власні кошти самочинно встановлено тимчасову споруду розміром 6,8*5,2 на АДРЕСА_1 у термін до одного місяця з дня видачі розпорядження.
Згідно з актом обстеження від 01.03.2019 вимоги розпорядження районної адміністрації №12 від 15.01.2019 ФО-П ОСОБА_1 не виконано, тимчасову споруду не демонтовано.
Також встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 4610137200:08:008:0082 за адресою : АДРЕСА_1 , площею 0,0457 га для обслуговування житлового будинку зареєстрована на праві спільної часткової власності по 1/3 частки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Відповідно на зазначеній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок загальною площею 133,3 кв. м., житловою 74,9 кв.м. Складовими частинами об`єкта нерухомого майна є гараж, Б-1 площею 25,5 кв.м. та нежитлова будівля, В-1 площею 28,1 кв.м. Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрита спадкова справа Третьою Львівською державною нотаріальною конторою №62218432, відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в процесі оформлення спадщина 1/3 земельної ділянки та будинку за адресою : АДРЕСА_1 .
Відповідно тимчасова споруда на АДРЕСА_1 є нежитловою будівлею, В-1 площею 28,1 кв. м., право власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.1   ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України    завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 5 частини першої   встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: на публічно-правові спори, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Відповідно до частини четвертої   статті 5 КАС України   суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених   Конституцією   та законами України.
Частиною четвертою   статті 46 КАС України   передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.
Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої зазначеної статті   КАС України      свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.
Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб`єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб`єктів владних повноважень.
Крім того, пункт 5 частини четвертої зазначеної статті   КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб`єкта владних повноважень на адміністративний позов.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від            22 вересня 2015 року (справи №№ 21-1884а15, 21-2209а15) та від 25 травня 2016 від (справа № 21-883а16).
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено п.4 ч.2   ст.16 Цивільного кодексу України   (далі   ЦК України).
Крім того,   ст.177 ЦК України   визначено, що об`єкти самочинного будівництва належать до об`єктів цивільних прав.
Разом з тим, суд звертає увагу, що публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
У даному випадку позов пред`явлено з підстав порушення ФОП ОСОБА_1 правил розміщення тимчасових споруд. Тобто в учасників правовідносин є майновий інтерес: у одного   зберегти об`єкт самочинного будівництва і юридично визнати право на нього, у суб`єкта владних повноважень   знищити у законний спосіб об`єкт як такий, що порушує інтерес суб`єкта владних повноважень.
За наведених обставин, суд приходить висновку, що спір за позовом Личаківської районної адміністрації про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права. Відтак, його розгляд не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Суд зазначає, що тимчасова споруда, яка знаходиться на АДРЕСА_1 , знаходить на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
За правилами ч.1   ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
В той же час, суд звертає увагу, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися “судом, встановленим законом” у розумінні ч.1   ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року.
Виходячи із суті права та інтересу, за захистом яких звернулася позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, суд приходить висновку, що провадження у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про демонтаж тимчасової споруди слід закрити. Оскільки даний спір виник із цивільних відносин, його вирішення віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, відповідно до підсудності, визначеної   Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства суд закриває провадження в адміністративній справі.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження в справі, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст. 229, 243, 250, 272, 311, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради  – залишити без задоволення, а ухвалу   Львівського   окружного адміністративного суду  від  23 грудня   2019 року  про закриття провадження   в справі № 1.380.2019.002437 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос	
судді	 	Р. В. Кухтей	
 	 	С. М. Шевчук	
Повне судове рішення складено 02 березня 2020 року.