ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
м. Київ
справа №826/2156/18
адміністративне провадження №К/9901/13968/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М., 
розглянувши в порядку письмого провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2018р. (суддя - Клименчук Н.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019р. (судді - Ісаєнко Ю.А., Земляна Г.В., Лічевецький І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
встановив: 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
  - визнати неправомірною відмову Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у включенні усіх складових заробітної плати до нарахованої пенсії та відмову у перерахунку пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу»  та  Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017р. «Питання оплати праці працівників державних органів»;
- зобов`язати врахувати усі складові заробітної плати позивача до розрахунку його пенсії на підставі довідки Головного фінансового управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №048-6-2-23/39 від 03.09.2012р., в тому числі: сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України, без обмеження пенсії граничним розміром та без врахування максимальної величини по заробітній платі, на яку нараховано та сплачено судовий збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та ЄСВ;
- здійснити перерахунок пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу»  та  Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017 «Питання оплати праці працівників державних органів»  у розмірі 80% від заробітної плати, на підставі довідки, виданої Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №054-6-2-24/5 від 27.02.2017р. без обмеження пенсії граничним розміром та без врахування максимальної величини по заробітній платі, на яку нараховано та сплачено збір на обов`язкове пенсійне страхування та ЄСВ.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що під час розрахунку розміру його пенсії у 2012 році відповідачем протиправно не було враховано отримувані ним матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію, а також протиправно відмовлено у перерахунку пенсії за його заявою з врахуванням зазначених виплат.
Крім того, посилався на те, що на підставі  Закону України «Про державну службу», він має право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку зі збільшенням заробітної плати працюючим державним службовцям на відповідній посаді. Вважає, що відповідач неправомірно відмовив у проведенні перерахунку пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2018р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019р., у задоволенні позову відмовлено.
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що суди не встановили дійсний характер спірних правовідносин, не надали оцінку дійсним підставам звернення його до суду що призвело до ухвалення рішень, які підлягають скасуванню.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 04.09.2012р. позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. у розмірі 80% від заробітної плати.
01.11.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації з переліком виплат, що не були включені до розрахунку пенсії та пояснення щодо не включення таких виплат, також просив надати детальний розрахунок нарахованої пенсії.
Листом від 06.11.2017р. №1938/03/П-1827 відповідач повідомив позивача про те, що при розрахунку пенсії державного службовця врахована довідка №048-6-23/40 від 03.09.2012р. про складові заробітної плати станом на 03.09.2012р. та довідки №08-6-2-23/39 від 03.09.2012р. про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу»  за період роботи з 01.09.2007р. по 31.08.2012р. До заробітної плати, з якої здійснено обчислення пенсії державного службовця включено такі види оплати праці: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за почесне звання «заслужений», надбавка за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступень кандидата або доктора наук, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи, премії, премії до державних свят та ювілейних дат, надбавка за інтенсивність. В проведені перерахунку пенсії відповідно до довідки про складові заробітної плати за період з 01.09.2007р. по 31.08.2012р. з урахуванням інших виплат, відмовлено.
Позивач повторно звернувся до відповідача з заявою в якій зазначив, що до 30.12.2016р. продовжував працювати на державній службі та просив здійснити перерахунок пенсії виходячи з підвищення розміру заробітної плати за останнім місцем роботи.
Листом №35/03/П-2442 від 09.01.2018р. відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку розміру його пенсії з тих підстав, що Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р.  не передбачає проведення перерахунку пенсії. Крім того постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09.12.2015р. скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000р., яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до  Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. Тобто здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу, надбавок, премій та інших виплат, згідно поданої довідки №054/6-2-24/5 від 27.02.2017р. відсутні правові підстави.
Не погоджуючись із вказаною відмовою в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача  за перерахунком пенсії стаття 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців, втратила чинність, а  Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р., який набрав чинності з 01.05.2016р., не передбачено перерахунок пенсії державних службовців у зв`язку з підвищенням окладів.
З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується та вважає їх передчасними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив перерахувати його пенсію з двох підстав:1) у зв`язку з не включенням до заробітку, з якого розрахована пенсія, виплат, які позивач отримував за час роботи (матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація); 2) у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.
Тобто, наявність підстав для перерахунку розміру його пенсії позивач пов`язував з незаконним її призначенням у 2012 році, а саме з не включенням при її призначенні сум додаткових виплат, які він отримував під час роботи та які відображені у довідці, наданій ним при зверненні до пенсійного органу за призначенням пенсії, а також у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.
Водночас, суди попередніх інстанцій помилково не встановили дійсних правовідносин, що виникли між сторонами, обмежились дослідженням наявності підстав для перерахунку пенсії позивача у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, та дійшли передчасного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до положень частини 2, 3 статті 242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, в порушення вимог зазначеної статті щодо законності і обгрунтованності судового рішення суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки обставинам справи, не встановили дійсний характер спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшли передчасного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
За правилами частин першої та другої  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1 і 2 частини першої  статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України  ).
З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які мають визначальне значення для правильного вирішення спору по суті, допустили порушення норм процесуального права, а тому рішення судів підлягають скасуванню, а справа  направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями  341, 345,  353,  356, 359 КАС України, суд,
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2018р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019р. - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук