Постанова
Іменем України
 
12 лютого 2020 року 
м. Київ
 
справа № 313/465/17-ц
провадження № 61-1851св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ентузіаст»,
відповідачі: ОСОБА_1 , Селянське (фермерське) господарство «Руслан»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентузіаст» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2018 року у складі судді Нагорного А. О. та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня     2018 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Кухаря С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ентузіаст» (далі - ТОВ «Ентузіаст») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Селянського (фермерського) господарства «Руслан» (далі - СФГ «Руслан») про визнання договору оренди землі недійсним та визнання поновленим договору оренди землі.
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 вересня 2006 року між          ТОВ «Ентузіаст» та ОСОБА_2 укладений договір оренди землі, відповідно до якого, в оренду передана земельна ділянка належна орендодавцеві на праві власності, кадастровий номер 2321284000:03:013:0015, площею 6,6215 га, строком на 10 років. Відповідно до пункту 43 договору він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис, реєстраційний номер 040626800241 від 19 вересня 2006 року. Термін дії договору мав закінчитись 19 вересня 2016 року. ТОВ «Ентузіаст» як орендар, належним чином виконувало умови договору оренди землі упродовж всього терміну його дії, про що свідчить відсутність будь-яких спорів щодо виконання його умов між сторонами. У період дії договору, повноваження орендаря виконував його син ОСОБА_1 , який діяв на підставі довіреності від 15 травня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голоднюк О. М. за реєстровим номером 1286. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Відповідно до пункту 40 договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Листом про виділення земельного паю в зв`язку із закінченням терміну дії договору від 03 жовтня 2016 року, який надійшов на адресу ТОВ «Ентузіаст» поштою рекомендованим листом, ОСОБА_1 надав фотокопії документів, зокрема свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 березня 2015 року державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-192 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 35351913 від 24 березня     2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 успадкував земельну ділянку кадастровий номер 2321284000:03:013:0015. Про перехід права власності на орендовану земельну ділянку ТОВ «Ентузіаст» стало відомо з моменту отримання листа від 03 жовтня 2016 року.
 
Із метою реалізації переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, ТОВ «Ентузіаст» направило 29 жовтня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 поштою рекомендованим листом, лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди, що підтверджується фіскальним чеком, виданим ВПЗ смт Веселе-2. Вказаний лист залишився без відповіді та будь-якого реагування, згідно з вимогами статті 33 Закону України «Про оренду землі».                  20 вересня 2016 року відповідно до умов договору оренди землі від 20 січня              2006 року, ТОВ «Ентузіаст» продовжує відкрито обробляти земельну ділянку до цього часу. Із 20 вересня до 20 жовтня 2016 року від орендодавця не надходив лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору, крім того, орендодавець із указаного часу, достовірно знаючи як власник земельної ділянки, у чиєму користуванні вона знаходиться, взагалі не вчиняв жодних дій направлених на заперечення у поновленні договору та витребування земельної ділянки, самостійно не приступав до її обробітку, тим самим своєю поведінкою визнаючи правомірність дій орендаря.
 
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 квітня 2017 року № 84045229, земельна ділянка кадастровий номер 2321284000:03:013:0015, площею 6,6215 га, належна на праві приватної власності ОСОБА_1 , передана в оренду на підставі договору оренди землі від 17 листопада 2016 року СФГ «Руслан» строком на 10 років із правом пролонгації. Згідно з відомостями Державного реєстру орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки, у грошовій або натуральній формі. Укладенням договору оренди землі від 17 листопада 2016 року відповідачі порушили першочергове право ТОВ «Ентузіаст» на поновлення договору оренди землі від 20 січня 2006 року.
 
Посилаючись на викладене, ТОВ «Ентузіаст», з урахуванням уточнених вимог, просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Руслан», а договір оренди землі від 20 січня 2006 року, укладеного між ТОВ «Ентузіаст» та ОСОБА_1 поновленим, на тих же самих умовах строком на 10 років у запропонованій редакції додаткової угоди.
 
Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Ентузіаст» відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач втратив своє переважне право на оренду земельної ділянки. Крім того, у проекті додаткової угоди, вказано, що це додаткова угода до договору оренди землі                від 20 січня 2006 року та в пункті 1.1 зазначено поновити дію договору оренди землі від 20 січня 2006 року на 10 років, але померлий ОСОБА_2 не укладав договір оренди землі з ТОВ «Ентузіаст» 20 січня 2006 року. Померлий ОСОБА_2 укладав договір 07 вересня 2006 року, а не 20 січня 2006 року. Позивач звернувся з позовом до відповідача про використання переважного права за договором від 07 вересня 2006 року, отже позивачем не надано доказів щодо направлення додаткової угоди за договором оренди землі від 07 вересня 2006 року. До довідки, яку позивач надав суду про те, що з 20 вересня до 20 жовтня 2016 року від ОСОБА_1 на адресу позивача не надходив лист - заперечення про відмову у поновленні договору оренди землі, суд поставився критично, оскільки у матеріалах цивільної справи міститься лист від 05 жовтня 2016 року про вимогу повернення земельної ділянки у зв`язку із закінченням договору оренди землі, а також поштове повідомлення, у якому є підтвердження про отримання листа 11 жовтня 2016 року.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «Ентузіаст» умов поновлення договору, а саме повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладання договору на новий строк, надіслання на адресу ОСОБА_1 проекту додаткової угоди, тощо. 
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У січні 2019 року ТОВ «Ентузіаст» подало до Верховного Судукасаційну скаргу на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2018 рокута постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що лист-повідомлення від 29 жовтня 2016 року та додаткова угода, належно направлені на адресу відповідача та у порушення вимог частин першої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», залишились без відповіді. Якщо об`єктивно та системно проаналізувати усі фактичні обставини, чітко вбачається недобросовісна поведінка орендодавця, який навмисно порушив право на подальшу реалізацію      ТОВ «Ентузіаст» свого переважного права на поновлення оренди, проте суди не надали належної оцінки цим обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконних рішень у справі. 
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що захист переважного права позивача не можливий, оскільки договір оренди землі від 20 січня 2006 року взагалі не укладався, а позивачем не надано доказів направлення додаткової угоди щодо продовження строку дії договору оренди землі від 07 вересня 2006 року. 
 
У травні 2019 року СФГ «Руслан» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що у ТОВ «Ентузіаст» відсутнє переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Обставини встановлені судами
 
07 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ентузіаст» укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 2321284000:03:013:0015, площею 6,6215 га, зареєстрований у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 19 вересня 2006 року. 
 
Пунктом 43 цього договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 
 
Відповідно до пункту 8 договору оренди землі після закінчення строку дії договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а земельну ділянку прийняв у спадщину ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 
 
05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 надіслав заяву директору ТОВ «Ентузіаст», у якій зазначено, що він не має наміру поновлювати або укладати новий договір з позивачем та вимагав повернення земельної ділянки у зв`язку з закінченням строку дії договору.
 
Зазначену заяву ТОВ «Ентузіаст» отримало 11 жовтня 2016 року.
 
17 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та СФГ «Руслан» укладений договір оренди землі.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
 
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
 
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Відповідно до частини першої статті 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.
 
Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.
 
Умови договору найму при його поновлені на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
 
За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, також ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
 
Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень статті 777 ЦК України, визначаються також статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка об`єднує два випадки поновлення договору оренди землі: укладання договору на новий строк з застосуванням переважного права орендаря перед іншими особами (частина 1-5 статті 33) та продовження договору за мовчазною згодою сторін на тих самих умовах та на той самий строк (частина шоста статті 33)
 
Так, відповідно до частини першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на невідповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
 
Частиною четвертою цієї ж статті також визначено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
 
Крім того, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
 
Отже, для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах,(частина перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі) або пасивна згодасторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору ( частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
 
Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2 - 5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, у тому числі зі зміненими умовами договору; орендодавець протягом місяця погодив умови додаткової угоди або не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
 
При цьому, за системним аналізом статей 626, 777 ЦК України та частин 2-6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» для поновлення договору оренди землі з підстави продовження користування земельною ділянкою (частина шоста статті 33), необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»); до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (абзац другий частини першої статті 777 ЦК України); до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»); орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строкудії договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
 
У цьому випадку договір оренди земельної ділянки продовжується на той самий строк та на тих самих умовах.
 
Отже, основними відмінностями у застосуванні положень частини другої - п`ятої та положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» є умови додаткової угоди (відмінні від попередніх, або ті самі чи тотожні (частина друга - п`ята статті 33 цього Закону) або ті самі (частина 6 статті 33 цього Закону)) та строк, у який орендодавець повинен повідомити орендаря про відсутність наміру продовжувати договір оренди (в місячний строк після повідомлення орендаря про намір продовжувати договір оренди земельної ділянки (частина друга - п`ята статті 33 цього Закону) чи у місячний строк після закінчення строку дії договору (частина 6 статті 33 цього Закону).
 
Зміна умов договору у будь якій частини виключає продовження договору з підстав частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».
 
Крім того, за положеннями частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відсутність досягнення домовленостей щодо умов договору при їх зміні також виключає продовження договору оренди землі з підстав переважного права.
 
Згідно з положеннями, викладеними у абзаці першому частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
 
Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
 
Отже, у випадку коли одна зі сторін договору не має наміру досягти домовленості щодо змін орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право припиняється, а отже, зі спливом строку дії договору припиняються і правовідносини сторін.
 
Крім того, за змістом частини другої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Установивши, що строк дії договору, укладеного між ОСОБА_2 та                   ТОВ «Ентузіаст»закінчився 19 вересня 2016 року, суди дійшли обґрунтованих висновків, що позивачем не здійснено законом та договором передбачених дій для поновлення права оренди відповідно до чинного законодавства, а тому право оренди у встановленому законом порядку на день укладення іншого договору оренди поновлено не було.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відправлення орендодавцю відповідних листів-повідомлень із проектом додаткової угоди та, з урахуванням зазначених вище вимог закону, дійшов правильного висновку, що позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі.
 
Таким чином, позивач не уклав із ОСОБА_1 у місячний строк додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення, тим самим не реалізував механізм поновлення договору оренди землі шляхом продовження користування земельною ділянкою, а тому відсутнє порушення його переважного права на поновлення договору оренди.
 
З урахуванням зазначених вище вимог закону, суди дійшли правильного висновку, що позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, висновки судових рішень є достатньо аргументованими. При цьому суди врахували правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка визначила, як мають застосовуватися норми права у подібних правовідносинах, що зазначено у постанові від 10 квітня 2018 рок у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).
 
Отже, доводи касаційної скарги з огляду на встановлені судами фактичні обставини справи та необхідність дотримання принципу добросовісності поведінки сторін, не дають підстав для висновку про неправильне застосування та тлумачення судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент і це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» і «Трофимчук проти України»).
 
Поряд із цим, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
 
Оскільки інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із судовим рішенням та оцінкою судом доказів, що є поза межами повноважень касаційної інстанції, то доводів на спростування цих доводів колегія суддів не наводить.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентузіаст»залишити без задоволення.
 
Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2018 рокута постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                           О. В. Ступак
 
                                                                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                              Г. І. Усик