ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/1199/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т.    Б., Чумака Ю. Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - Позивач, АТ "Укргазвидобування")
на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Борисенко І. І.) від 23.05.2019 
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Жук Г. А., судді: Мартюк А. І., Дикунська С. Я.) від 17.10.2019 у справі
за позовом АТ "Укргазвидобування"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтім" (далі - Відповідач, ТОВ    "Білтім")
про стягнення 469 224 грн,

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1.          АТ "Укргазвидобування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Білтім" про стягнення 208 544 грн пені та 260 680 грн штрафу.
1.2.          Позовна заява мотивована неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором поставки № ЛГВ-406/22-18 від 07.05.2018 (далі - Договір) в частині своєчасної поставки товару.

2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від    17.10.2019, позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Білтім" на користь АТ    "Укргазвидобування" 45 619 грн пені та 71 687 грн штрафу.
Під час розгляду справи Відповідач подав клопотання про зменшення неустойки на 50 % (т. 1, а. с. 97-98), в якому просив суд стягнути з нього 104    272 грн пені та 130 340 грн штрафу, яке задоволено судом першої інстанції. 
2.2.          Рішення судів мотивовані тим, що Відповідач порушив строк поставки, у зв`язку з чим позовні вимоги обґрунтовані, проте, оскільки Відповідач частково сплатив штрафні санкції у розмірі 117 306 грн, а також наявні підстави для задоволення його клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 50 % позов підлягає задоволенню частково; Відповідач вживав заходи для виконання зобов`язання за Договором, прострочення строку поставки товару виникло з об`єктивних причин, яких Відповідач намагався уникнути, цей випадок є винятковим, а зобов`язання за Договором виконано повністю; в матеріалах справи відсутні докази того, що порушення зобов`язання Відповідачем завдало збитків Позивачу або іншим учасникам господарських відносин; при зменшенні розміру штрафних санкцій Позивач не поніс значних негативних наслідків у своїй господарській діяльності, а стягнення штрафних санкцій з Відповідача на користь Позивача є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язання; часткову сплату Відповідачем неустойки в сумі 117 306 грн слід врахувати в рахунок погашення боргу зі сплати пені та штрафу порівну; посилання Позивача на постанови Верховного Суду у справах № 917/562/18 та №    924/709/17 відхилені, оскільки обставини справи № 917/562/18 не є аналогічними з обставинами цієї справи, а оскаржуване рішення не суперечить висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у справі №    924/709/17.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.          07.11.2019 АТ "Укргазвидобування" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 в частині відмови у задоволенні решти позову (щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50 %) і постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

4.          Доводи Скаржника, викладені в касаційній скарзі 
4.1.          Суди неправильно застосували положення частини першої статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), оскільки не обґрунтували, у чому полягає винятковість випадку у цій справі. Натомість невиконання договірних зобов`язань Відповідачем через порушення зобов`язань його контрагентами, в силу положень статті 218 ГК України, не є винятковим випадком чи форс-мажорними обставинами, які звільняють від відповідальності за Договором.
4.2.          Суди, всупереч приписам частини першої статті 233 ГК України, не взяли до уваги майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, а Відповідач не надав жодних доказів, які підтверджують неможливість сплати ним штрафних санкцій за Договором або вказують на те, що їх сплата призведе до його банкрутства чи інших несприятливих наслідків.
4.3.          Суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що прострочення поставки є незначним, оскільки строк поставки товару становить 90 днів з дня підписання Договору, а прострочення - 56 днів, тобто майже 2/3 періоду строку поставки.
4.4.          Твердження судів про відсутність збитків є необґрунтованими, оскільки суму збитків складає вартість несвоєчасно поставленого товару (3    724    000 грн), а Договором передбачена можливість стягнення збитків понад штрафні санкції.
4.5.          Відповідач не вчиняв жодних дій для уникнення відповідальності за Договором та вчасного виконання зобов`язання, а часткове погашення суми штрафних санкцій під час розгляду справи свідчить лише про небажання Відповідача добровільно та вчасно усунути наслідки прострочення поставки товару.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
5.1.          У встановлений Судом строк відзив на касаційну скаргу від ТОВ "Білтім" не надійшов.

6.          Розгляд справи Верховним Судом
6.1.          Ухвалою Суду від 21.12.2019 відкрито касаційне провадження за скаргою АТ    "Укргазвидобування" у письмовому провадженні; надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 08.01.2020.

7.          Встановлені судами обставини
7.1.          07.05.2018 АТ "Укргазвидобування" (покупець) та ТОВ "Білтім" (постачальник) уклали Договір, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар (пункт 1.1 Договору).
7.2.          Відповідно до пункту 5.1 Договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоодержувачів вказується в специфікації до цього договору.
7.3.          Положеннями пункту 5.3 Договору встановлено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання Сторонами акта приймання-передачі товару або видаткової накладної.
7.4.          Відповідно до пункту 6.3.1 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та Специфікацією.
7.5.          Згідно з пунктом 7.11 Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, визначені у специфікації до цього договору, він сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.
7.6.          Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (пункт 10.1 Договору).
7.7.          У специфікації № 1 від 07.05.2018 сторони погодили поставку автомобіля спеціального -установка парогенераторна пересувна УПП-1600/100, 1шт., за ціною 3 724 000,00 грн з ПДВ; строк поставки - 90 календарних днів з дати підписання договору. Граничний строк поставки товару відповідно до специфікації № 1 - 05.08.2018.
7.8.          01.10.2018 за актом прийому-передачі № 15 ТОВ "Білтім" поставило АТ    "Укргазвидобування" (ГПУ    "Львівгазвидобування") товар на суму 3    724    000 грн (т. 1, а. с. 37).
7.9.          Відповідач поставив товар з простроченням на 56 днів (з 06.08.2018 по 30.09.2018).
7.10.          Відповідач визнав факт прострочення поставки товару та під час розгляду справи платіжним дорученням № 523 від 21.05.2019 (#305096254311) сплатив пеню та штраф у розмірі 117 306 грн за претензією Позивача від 01.11.2018 №    2-2-2-2709. Позивач підтвердив сплату цієї суми.
7.11.          30.03.2018 Відповідач та ТОВ "ТД "АВТОКРАЗ" (постачальник шасі КРАЗ) уклали договір купівлі-продажу № 147ТД/18 (далі - Договір-2).
7.12.          Відповідно до пункту 4 специфікації № 3 від 18.04.2018 до Договору-2 ТОВ    "ТД "АВТОКРАЗ" зобов`язалося поставити Відповідачу автомобільне шасі КРАЗ 6322-0101140-05 протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати надходження авансового платежу в розмірі 50 % вартості товару, оплата якого була здійснена Відповідачем вчасно.
7.13.          Додатковою угодою № 1 від 12.07.2018 до Договору-2 сторони уточнили технічні характеристики автомобіля та постачальником був наданий лист №    850-46 про можливість виготовлення такого автомобільного шасі.
7.14.          Проте листом від 27.06.2018 № 793-46 ПАТ "АВТОКРАЗ" повідомило про виготовлення автомобіля в термін до 14.07.2018; листом від 30.07.2018 №    901-46 повідомило про перенесення терміну виготовлення автомобіля до 15.08.2018, листом від 29.08.2018 № 1015-46 повідомило про готовність до відвантаження автомобіля.
7.15.          Автомобільне шасі КРАЗ 6322-0101140-05 передано Відповідачу лише 31.08.2018 за видатковою накладною № 3339 та актом приймання-передачі № 3339.
7.16.          07.12.2018 разом із супровідним листом Позивачу направлено договір про реструктуризацію боргу, яким запропоновано погашення пені та штрафу в розмірі 50 % від заявленої суми. Зазначене звернення та пропозицію укласти договір Позивач залишив без розгляду
7.17.          Листом № 813/12 від 19.12.2018 Відповідач звернувся до Позивача з проханням змінити строки поставки за Договором та повідомив про причини затримки поставки товару. У відповідь на цей лист Позивач повідомив про відсутність підстав для продовження терміну поставки товару.

8.          Позиція Верховного Суду 
8.1.          Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.  Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 
8.2.          Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
8.3.          При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.
8.4.          Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.
8.5.          Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. 
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від    04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №    902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
8.6.          Суди у цій справі встановили, що за змістом пункту 7.11 Договору у разі невиконання Відповідачем зобов`язань з поставки товару у строк, який встановлений специфікацією, він сплачує Позивачу пеню та штраф у визначеному розмірі; Відповідач поставив товар з простроченням, у зв`язку з чим Позивач нарахував пеню та штраф, які Відповідач просив зменшити.
8.7.          Поряд з цим, суди встановили, що Відповідач вживав заходи для виконання зобов`язання за Договором та докладав можливих зусиль для уникнення прострочення поставки товару, звертався до Позивача із проханням внести зміни до Договору та збільшити строк поставки товару, а також намагався вирішити спір в досудовому порядку, а саме направляв Позивачу договір про реструктуризацію боргу, яким запропонував погашення пені та штрафу в розмірі 50 % від заявленої суми; прострочення строку поставки товару виникло з причин, яких Відповідач намагався уникнути, а зобов`язання за Договором виконано повністю; в матеріалах справи відсутні докази настання негативних наслідків від несвоєчасної поставки та того, що порушення зобов`язання у цій справі завдало Позивачу або іншим учасникам господарських відносин збитків; Відповідач частково сплатив пеню та штраф у розмірі 117 306 грн; Відповідач допустив незначне порушення строку поставки на 56 (п`ятдесят шість) календарних днів, на підставі чого Позивач нараховував 469 224 грн неустойки.
8.8.          Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суди оцінили наведені обставини та виходили із того, що прострочення Відповідачем поставки товару за Договором є винятковим випадком; поведінка Відповідача свідчить про вжиття ним заходів для виконання зобов`язання за Договором; прострочення строку поставки товару виникло з об`єктивних причин, яких Відповідач намагався уникнути, а зобов`язання за Договором виконано повністю; поставка товару здійснена протягом 31 дня від дати поставки Відповідачу необхідних шасі, що свідчить про виконанням усіх залежних від нього дій для поставки товару у мінімально можливий строк; порушення зобов`язання у цій справі не завдало збитків Позивачу або іншим учасникам господарських відносин; Відповідач визнав прострочення поставки товару та частково сплатив Позивачу пеню та штраф; при зменшенні розміру штрафних санкцій Позивач не поніс значних негативних наслідків у своїй господарській діяльності, а присуджені до стягнення штрафні санкції є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язання.
8.9.          Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
8.10.          Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
8.11.          При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Суд звертається до власної правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
8.12.          Враховуючи викладене, Суд доходить висновку про те, що зазначені критерії були дотримані судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні питання про зменшення пені і штрафу та ними обґрунтовано зменшено розмір заявленої до стягнення неустойки на 50 %. 
8.13.          При цьому, судами враховано, що присуджені до стягнення штрафні санкції є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язання, у зв`язку з чим Суд доходить висновку, що зменшення розміру неустойки у цій справі не призвело до нівелювання самого значення пені та штрафу як відповідальності за порушення Відповідачем зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів Позивача у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених Договором) отримання товару.
8.14.          За таких обставин доводи Скаржника (підпункти 4.1, 4.2 цієї постанови) про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статті 233 ГК    України не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду та не спростовують висновки, покладені в основу прийнятих у справі судових рішень в оскарженій частині. 
8.15.          Суд відхиляє доводи Скаржника (підпункти 4.3-4.5) стосовно значного строку прострочення поставки, наявності збитків Позивача від несвоєчасно поставленого товару та відсутності дій Відповідача, спрямованих на уникнення відповідальності та вчасного виконання зобов`язання за Договором, оскільки вони зроблені без урахування меж касаційного перегляду та повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду та спростовуються встановленими судами істотними обставинами, яким надана належна правова оцінка, висновок щодо яких обґрунтований та відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
8.16.          При цьому, виходячи з принципу змагальності сторін у господарському процесі кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, що передбачено положеннями статті 13 ГПК України.
8.17.          Водночас, встановлено, що Позивач не надав судам доказів на підтвердження посилань щодо наявності збитків, заподіяних внаслідок невиконання Відповідачем умов Договору, і Позивач у касаційній скарзі не посилався на конкретні надані ним судам докази, які були залишені поза увагою.
8.18.          Отже, суди перевірили доводи сторін щодо їх фінансового стану, врахували їх майнові інтереси, часткову сплату Відповідачем штрафних санкцій, їх значний розмір порівняно з тривалістю порушення, винятковість випадку у цій справі, вчинення Відповідачем дій спрямованих на усунення наслідків вчинення порушення, а також те, що станом на час звернення до суду обов`язок з поставки товару Договором виконано Відповідачем у повному обсязі, а порушення зобов`язання не завдало збитків Позивачу або іншим учасникам господарських відносин. 
8.19.          Беручи до уваги наведене, встановлені судами обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для зменшення заявлених до стягнення пені та штрафу, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та часткового задоволення позову.
8.20.          З огляду на викладене Суд доходить висновку, що підстави для зміни чи скасування прийнятих у справі судових рішень відсутні, у зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає.

9.          Судові витрати
9.1.          Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 у справі №    910/1199/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                К. М. Пільков
Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова
Ю. Я. Чумак