справа № 755/17297/19                                                 головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
провадження № 22-ц/824/289/2020            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В.,  Сержанюка  А.С.,  	
з участю секретаря	Мариненко Я.С.,	
 	 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», поданою представником - Здоренком Владиславом Євгеновичем на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, -
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2018 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу. 
 
Свої вимоги мотивувало тим, що22 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50004413, а також, підписано невід`ємні додатки до Договору, а саме: загальні умови кредитування та графік погашення кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору, які містять розділі «Основні умови Кредиту», позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 268 398,00 гривень, що складає еквівалент 33000,00 дол. США. Цільове призначення Кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель Passat CC, з об`ємом двигуна 1798 куб.см., рік випуску 2012. За умовами Договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплаченні в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. 18 квітня 2013 року, між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду кредитного договору за умовами, якої, відповідач отримав додатковий кредит в сумі еквіваленту 9 892,32 дол. США, було внесено зміни до Загальних Умов кредитування та погоджено новий графік погашення кредиту. Починаючи з грудня 2012 року, відповідач систематично порушував свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих зобов`язань, 03 жовтня 2017 року Апеляційним судом м. Києва було прийнято рішення у цивільній справі № 755/13305/16 про звернення стягнення на предмет застави, шляхом його реалізації на публічних торгах. Апеляційний суд м. Києва встановив, що сума боргу відповідача, станом на 16 серпня 2016 року складає 786425,28 гривень. Позивач, реалізуючи своє право на погашення заборгованості звернув стягнення на предмет застави, шляхом його реалізації. Після реалізації предмету застави, заборгованість за Кредитним договором була погашена не в повному обсязі, а лише на суму 381 532,50 гривень. Залишок заборгованості за Договором, встановленої на 16 серпня 2016 року, у відповідності до рішення Апеляційного суду м. Києва, становив 404892,78 гривень. За період з вересня 2016 року по травень 2017 року, у відповідача утворилася нова заборгованості, яка складається із прострочених платежів на загальну суму 49 364,666 гривень та витрат позивача понесених на відновлення порушених прав та інтересів, які відповідно до п. 8.5 Договору, які підлягають відшкодуванню відповідачем в розмірі 94 664,48 гривень. Тому, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача  заборгованість за   кредитним договором у загальному розмірі 564 107 грн. 42 коп.
 
Заочним рішенням  Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. 
 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач ТОВ «Порше Мобіліті» через представника - ОСОБА_2  подало апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального іпроцесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути на його користь судові витрати по справі.
 
При цьому зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем безпідставно  пред`явлено вимоги до відповідача, оскільки на час виникнення спору строк дії договору сплинув, позивач скористався правом звернення стягнення на предмет застави з позичальника. Посилаючись на позицію Верховного суду апелянт вважає, що заявлена ТОВ «Порше Мобіліті» сума заборгованості  за кредитним договором  є обґрунтованою так як становить решту суми заборгованості, на погашення якої не вистачило коштів від реалізації  предмету застави, та штрафні санкції за несвоєчасне виконання боржником  свого обов`язку щодо сплати заборгованості.
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.
 
В судовому засіданні представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
 
Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 172-173), до суду не з`явився, однак його неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та вимоги заявлені у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом  встановлено, що 22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50004413, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 268 398,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 33 300,00 доларів США, строком на 60 місяців. З цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat CC, об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також, сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору (а.с. 10-13).
 
18 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін/Додаткова угода №1 до Кредитного договору № 50004413 від 22 травня 2012 року, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язується надати позичальнику додаткову суму кредиту у сумі еквіваленту 9 892,32 дол. США, в українських гривнях, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути ТОВ «Порше Мобіліті» суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також, сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору, всіх додатків, що є його невід`ємними частинами, та цієї Додаткової угоди. Сторони встановили, що на дату укладання цієї Додаткової угоди еквівалент суми Додаткового кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін, дорівнює 80 592,73 гривень (а.с.25 -32).
 
Пунктом 1.6. Умов кредитування передбачено, що виконання зобов`язання відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами договору застави транспортного засобу №50004413 від 25 травня 2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Passat CC, кузов WVWZZZ3CZCE НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2012 р., реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставною вартістю 357 864,00 грн. (а.с.14-24).
 
Позивач посилається на те, що з грудня 2012 року відповідач почав порушувати терміни сплати щомісячних платежів, сплачуючи їх із суттєвими затримками, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за поточними платежами. 
 
Згідно із умовами Договору, а саме п. 3.3. відповідач зобов`язаний повернути позивачеві у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення відповідачем розраховується позивачем і вказується у повідомленні позивача) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з буд-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.
 
Позивач вказує, що згідно п. 2.1.1. Договору застави у разі невиконання відповідачем зобов`язань за Договором, позивач має право задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у порядку зазначеному у розділі 5 Договору застави, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання Предмету застави та його реалізацію.
 
У зв`язку з невиконанням умов Договору відповідачем, позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, з позовом про  звернення стягнення на предмет застави. 
 
07 березня 2017 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1   про  звернення стягнення на предмет застави відмовлено.
 
03 жовтня 2017 року рішенням Апеляційного суду м. Києва, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2012 року та за додатковим кредитом від 18 квітня 2013 року станом на 16 серпня 2016 року у розмірі 786 425 грн. 28 коп., що складається з: заборгованості зі сплати кредиту за договором в розмірі 529 374 грн. 36 коп.; збитків в розмірі 43 660 грн. 00 коп.; штрафу за договором в розмірі 56 357 грн. 25 коп.; пені за договором в розмірі 5 977 грн. 86 коп.; 3% річних за договором в розмірі 19 641 грн. 83 коп.; інфляційних втрат за договором в розмірі 16 750 грн. 87 коп.; заборгованості зі сплати кредиту за додатковим кредитом в розмірі 96 526 грн. 78 коп. пені за додатковим кредитом в розмірі 7 417 грн. 92 коп.; 3% річних в розмірі 2 225 грн. 17 коп.; інфляційних витрат в розмірі 8 493 грн. 92 коп., звернути стягнення на предмет застави: марки VW, модель Passat CC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір - чорний, згідно договору застави транспортного засобу 50004413 від 25.05.2012 року, шляхом його реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Встановлено початкову ціну предмета застави в розмірі 357 864 грн. 00 коп., для його подальшої реалізації (а.с.67-72).
 
05 грудня 2017 року приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55313214 (а.с. 73).
 
23 січня 2018 року приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до протоколу № 310460 від 09 січня 2018 року про проведенні електронні торги ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СЕТАМ», з реалізації майна транспортного засобу: марки VW, модель Passat CC. Відповідно до протоколу № 310460 від 09 січня 2018 року переможець торгів Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМИР». Майно придбане за ціною: 450 000,00 гривень, з яких на рахунок приватного виконавця надійшло - 427 500,00 гривень, яка була розподілена відповідно до вимог ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження». Повернення авансового внеску в повному обсязі - 15 728,51 грн., витрати виконавчого провадження в розмірі - 3 575,00 гривень, основна заборгованість в розмірі - 381 535,50 гривень, та основна винагорода в розмірі - 42 392,50 гривень. Залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом дорівнює - 404 892,78 гривень (а.с. 74-77). 
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції  вважав, що  позивачем безпідставно пред`явлені вимоги до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50004413 від 22 травня 2012 року в розмірі 564 107 грн. 42 коп., оскільки на час виникнення цього спору строк дії договору сплинув, позивач скористався правом звернення стягнення на предмет застави з позичальника по кредитному договору, звернувшись з відповідним позовом до суду, за результатами розгляду рішення Апеляційним судом міста Києва від 03 жовтня 2017 року ухвалено рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1   про звернення стягнення на предмет застави задоволено, а тому, підстави для стягнення заборгованості відсутні.
 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).
 
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України).
 
Відповідно до частини першої  статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Згідно частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
За частиною першою ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.
 
Згідно ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
 
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.
 
Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18).
 
У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі   № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), Велика Палата дійшла висновку, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.
 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі   № 640/18356/17.
 
Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не може вважатись правильним, оскільки вимога  ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення решти заборгованості за кредитним договором у розмірі суми, у рахунок погашення якої попереднім рішенням суду звернуто стягнення на предмет застави, по суті є обґрунтованою.
 
Згідно з пунктом 2.1 загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору) за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує ТОВ «Порше Мобіліті» проценти за процентною ставкою (фіксованою або змінною), визначеною у кредитному договорі (а.с.15). 
 
Відповідно до пункту 3.3 загальних умов кредитування позичальник зобов`язаний повернути ТОВ «Порше Мобіліті» у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомлення компанії) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення (а.с.15). 
 
У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у пункті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченого в пункті 3.2.1, позичальник сплачує ТОВ «Порше Мобіліті» штраф у розмірі 20 % від суми кредиту (пункт 8.2 загальних умов кредитування) (а.с.16).
 
За кожен випадок порушення позичальником умов пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 євро чи 20 дол. США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією листа щодо сплати (пункт 8.3загальних умов кредитування) (а.с.17). 
 
Згідно з пунктом 4.1.2 договору застави транспортного засобу, у разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених пунктом 2.3 цього договору (обов`язки заставодавця по відношенню до предмета застави), заставодержатель може застосовувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 % від вартості предмета застави, визначеної у пунктом 1.1 цього договору.
 
Як вбачається з позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» заявило вимоги про стягнення залишку тіла кредиту, 3 % річних та інфляційних втрат, в тому числі нарахованих після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року.
 
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив  виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Як вбачається  з рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2017 року, відповідачу 04.02.2015 року була направлена вимога  про дострокове   погашення заборгованості  за кредитним договором (а.с. 64).
 
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичних платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. 
 
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.
 
Враховуючи викладене, відповідно до заявлених у справі позовних вимог та наявного у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2012 року № 50004413 на загальну суму  564 107, 42 грн., у тому числі: 404892 грн. 78 коп. - залишок заборгованості за тілом кредитом; 49 364 грн. 66 коп. - заборгованість із прострочення платежів за період з вересня 2016 року по травень 2018 року; 2 399 грн. 04 коп. - 3 % річних за час прострочення; 8 107 грн. 36 коп.  - втрати від інфляції за час прострочення; 94664 грн. 48 коп. - компенсація понесених витрат відповідно до п.8.5. Договору; 1854 грн. 56 коп. - 3 % річних за час прострочення відшкодування витрат відповідно до п.8.5. Договору; 2824 грн. 54 коп. - втрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат відповідно до п.8.5. Договору. 
Висновок суду першої інстанції щодо подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим, оскільки, навіть за наявності невиконаного рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2012 року звернуто стягнення на предмет застави,  звернення ТОВ «Порше Мобіліті»  до суду з застосуванням іншого способу для захисту свого порушеного права не є подвійним стягненням заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.   
 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», подану представником - Здоренком Владиславом Євгеновичемзадовольнити.
 
Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. 
 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2012 року № 50004413 на загальну суму  564 107, 42 грн., у тому числі: 404 892 грн. 78 коп. - залишок заборгованості за кредитом; 49 364 грн. 66 коп. - заборгованість із прострочення платежів за період з вересня 2016 року по травень 2018 року; 2 399 грн. 04 коп. - 3 % річних за час прострочення; 8 107 грн. 36 коп.  - втрати від інфляції за час прострочення; 94 664 грн. 48 коп. - компенсація понесених витрат відповідно до п.8.5. Договору; 1854 грн. 56 коп. - 3 % річних за час прострочення відшкодування витрат відповідно до п.8.5. Договору; 2 824 грн. 54 коп. - втрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат відповідно до п.8.5. Договору. 
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати в розмірі 21 154 грн. 04 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                                Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                      С.В. Лівінський

                                                                                             А.С. Сержанюк