Постанова
Іменем України
12 грудня 2019 року 
м. Київ
справа № 335/9212/16-ц 
провадження № 61-31522св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Районної адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському районуна рішення Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кочеткової І. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати її відповідальним квартиронаймачем житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача - померлої ОСОБА_3 , зобов`язати Районну адміністрацію по Орджонікідзевському (Вознесенівському) району Запорізької області переоформити (змінити) договір найму квартири за адресою: квартира АДРЕСА_1 , на її ім`я.
Позов обґрунтований тим, що вона зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 . З 21 березня 2002 року наймачем цієї квартири була ОСОБА_3 , яка була матір`ю її чоловіка.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_4 позивач звернулася до районної адміністрації із заявою про зміну договору найму та визнання її наймачем  квартири, проте отримала відмову у зв`язку з тим, що вона не є членом сім`ї наймача житлового приміщення - ОСОБА_3 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 року впозові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довела, що вона проживала у спірній квартирі як член сім`ї наймача ОСОБА_3 , а тому не може бути визнана наймачем після смерті останньої. Щодо покладення обов`язку на відповідача з переоформлення (зміни) договору найму житлового приміщення суд відмовив також у зв`язку з тим, що відповідач не є наймодавцем цієї квартири стосовно позивача.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. 
Визнано ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району змінити договір найму квартири АДРЕСА_1 , змінивши померлого наймача ОСОБА_3 на нового наймача ОСОБА_1 .
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2017 рокувиправлено описку у резолютивній частині рішення Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року щодо прізвища, ім`я та по-батькові померлого наймача -  ОСОБА_3 .
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 вселилась до спірної квартири у березні 2002 року як дружина сина наймача квартири - ОСОБА_3 , була зареєстрована у ній та постійно в ній проживала, що свідчить про її вселення у квартиру зі згоди інших мешканців, зокрема наймача. Позивач постійно проживає у цій квартирі,  відомості про наявність у неї іншого місця проживання відсутні. За життя наймача позивач ОСОБА_1 не визнавалась такою, що була незаконно вселена, чи втратила право користування спірною квартирою. 
Суд дійшов висновку, що саме до компетенції відповідача віднесено вирішення питання щодо зміни договору найму згідно з розпорядження міського голови м. Запоріжжя від 02 листопада 2016р № 543. Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки законодавство не містить такого юридичного терміну як «основний квартиронаймач», а лише «наймач» або «члени його сім`ї». Тому визнав позивача саме наймачем спірного житлового приміщення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У листопаді 2017 року Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
11 грудня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 12 червня 2019 року № 678/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначено судді - доповідачеві Олійник А. С.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції під час ухвалення рішення дійшов неправильних висновків, оскільки саме позивач зобов`язана довести, що вона є членом сім`ї наймача. 
У матеріалах справи відсутні докази ведення спільного господарства позивача з наймачем (загальні витрати), надання взаємної допомоги, показання свідків, тощо. 
Рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується лише на припущеннях.
Районна адміністрація відповідно до покладених на неї завдань  має лише  повноваження, зокрема розглядати питання щодо зміни договору найму житлового приміщення.
Відповідно до статті 61 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР), користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Таким підприємством є балансоутримач відповідного будинку, у м. Запоріжжі - КП «Наше місто» або ОСББ.
Аргументи інших учасників справи
Заперечення на касаційну скаргу  не надійшли.
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
На підставі ордеру від 18 січня 1972 року № 274 на право зайняття житлової площі, виданого Металургійним заводом «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе, наймачем квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 , до складу сім`ї якого входили: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .
У зв`язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_5 за особистою заявою ОСОБА_3 та за згодою інших членів сім`ї на підставі розпорядження голови Орджонікідзевською районної адміністрації від 21 квітня 2000 року № 1003, ОСОБА_3 було визнано відповідальним квартиронаймачем цієї квартири. 
У 2007 році з ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Після смерті ОСОБА_3 членом її сім`ї, який мав право на визнання його відповідальним квартиронаймачем житлового приміщення, був її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 1978 року позивач була дружиною ОСОБА_4 ,  з 2002 року проживала та була зареєстрована у квартирі.
ОСОБА_1 звернулася до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському (Вознесенівському) району із заявою про переоформлення договору найму спірної квартири, в якій просила у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_3 переоформити договір найму на неї, додавши відповідний пакет документів та письмову згоду іншого зареєстрованого члена сім`ї - дочки ОСОБА_2 . Однак отримала відповіді, згідно з якими вона не визнається членом сім`ї наймача. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
 
Згідно зі статтею 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.
Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 липня 2012 року  у справі № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).
Згідно з частиною першою статті 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.
У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою (стаття 107 ЖК Української РСР).
Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.  
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з`ясував порядок  вселення  ОСОБА_1 у спірну квартиру, встановив, що це приміщення є її постійним місцем проживання, вона  з наймачем ОСОБА_3 вела спільне господарство, врахував тривалість часу її проживання у цьому жилому приміщенні. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач з 1978 року  перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , з 2002 року зареєстрована та постійно проживала у квартирі, наймачем якої була ОСОБА_3 , мала тривалі зв`язки з конкретним місцем проживання, іншого постійного місця проживання у неї немає.   Реєстрація позивача у спірній квартирі свідчить про те, що вона вселилась у квартиру зі згоди інших мешканців, зокрема наймача ОСОБА_3 . Будь-яких договори під час її вселення до квартири щодо піднайму або тимчасовості її проживання не укладалися. 
Згідно зі статтею 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.
Суди встановили, що позивач постійно проживала у спірній квартирі, іншого місця проживання у неї немає.
Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач не надав належні та допустимі докази на спростування тверджень позивача, що вона була членом сім`ї наймача ОСОБА_3 ,  а вона такі обставини довела.
Верховний Суд зауважує, що відсутність письмової згоди квартиронаймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особа не набула права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що така згода висловлювалась.
Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з розпорядженням міського голови м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року № 543 Районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському (Орджінікідзевському) району доручено розгляд питань щодо зміни договору найму житлового приміщення в будинках та гуртожитках, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя. Отже, прийняття рішень щодо зміни договору найму є компетенцією  Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському (Орджінікідзевському) району. Тому доводи  касаційної скарги щодо повноважень відповідача є необгрунтованими.
ОСОБА_1 , порушуючи питання про заміну сторони у договорі найму житлового приміщення відповідно до статей 64, 65, 106 ЖК Української РСР, свої вимоги щодо обставин, необхідних для визнання судом її такою, що належала до членів сім`ї померлого квартиронаймача, довела.  За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Верховний Суд зазначає, що згідно із встановленими обставинами у цій справі,  спірна квартира житлом позивача у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені судом апеляційної інстанції обставини, зводяться до переоцінки доказів у справі, незгоди із судовим рішенням,  проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення у справі відповідно до статті 411 ЦПК України.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Районної адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському районузалишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           А. С. Олійник
С. О. Погрібний 
В. В. Яремко