П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5059/19	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П. 
за участю секретаря – Худик С.А.
за участю представника апелянта –  Панчошака О.Д.     
за участю представника позивача –Карпова І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дії щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років, та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

                                                                ВСТАНОВИВ: 

      ОСОБА_1 ( Позивач) звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (Відповідач -1), Головного управління Національної поліції в Одеській області ( Відповідач -2), в якому просив: 

    - визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 06.11.2015р. по 30.11.2017р.;

    - зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 06.11.2015р. по 30.11.2017р. до загального безперервного стажу його служби та направити вказані відомості до ГУНП в Одеській області для залучення до особової справи;
    - стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015року по 30.11.2017року;
    - визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 23.07.2018 року;
    - зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу відповідний наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р. до загального безперервного стажу його служби;
     - зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Одеській області внести зміни до особової справи позивача та інших документів, які впливають на розрахунок стажу роботи та грошове забезпечення, соціальні пільги ОСОБА_1 з урахуванням всього періоду вимушеного прогулу, у тому числі відомостей про вимушений прогул за період підпорядкування Романенко С ОСОБА_2 ГУМВС України в Одеській області;
     - стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р.;
     - стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого грошового забезпечення за період з 23.07.2018 року по час постановлення рішення суду у даній справі.
      В обгрунтування позову зазначив, що він неодноразово протиправно звільнявся відповідачами та вже вчетверте вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. За результатами оскарження відповідних наказів відповідачів про його звільнення, їх було скасовано (справи №№ 815/6762/15, 815/1593/17, 1540/3762/18). Посилаючись, на приписи ч. 3 ст. 235, ст.ст. 236, 237 КЗпП України, позивач наголосив, що у нього виникає право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також включення періоду вимушеного прогулу до загального безперервного стажу його служби. 
    Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року – позов задоволено частково. 
     Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 06.11.2015р. по 30.11.2017р.
    Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 06.11.2015р. по 30.11.2017р. до загального безперервного стажу його служби та направити вказані відомості до ГУНП в Одеській області для залучення до особової справи.
    Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015р. по 30.11.2017р.
    Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 23.07.2018 року.
    Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу відповідний наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р. до загального безперервного стажу його служби.
     Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р.
     Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого грошового забезпечення за період з 23.07.2018 року по 23.10.2019р.
    У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.
     В апеляційній скарзі, Головне управління Національної поліції України в Одеській області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення від 23 жовтня 2019 року – скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що вказаний поліцейський не додавав до позову жодних доказів звернення щодо неправильної виплати або нарахування грошового забезпечення до відповідача та отримання відповіді про відмову тощо. Позивач також не навів правових підстав, за яких відповідач має повноваження сплачувати кошти за час коли позивач не служив в Національній поліції. Крім того, вказав, що позивач заявляв 8 вимог, жодна з яких не сплачена судовим збором. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а тому позови про його стягнення оплачується судовим збором. Крім того, наголосив апелянт також на тому, що фактично позивач оскаржує 2 накази: ГУМВС № 37 о/с від 30.11.2017 та ГУНП № 1065 о/с від 23.07.2018, проте клопотання про поновлення процесуальних строків матеріали, які надійшли на адресу відповідача не містять, що свідчить про порушення позивачем частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

    Позивач не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. 
    Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з таких мотивів.
     Колегія суддів не входить в обговорення та оцінку рішення суду в частині, в якій воно не оскаржується. 
    Судом встановлено, що Судом встановлено, що наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 04.11.2015р. № 1331 о/с «По особовому складу», згідно з п.9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015р. у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку ГУМВС України в Одеській області, із сплатою грошової компенсації за 33 доби невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01.01.2015р. по день звільнення.
    У вказаному наказі визначено, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 6 місяців 04 дні.
   За результатами судового оскарження вищевказаного наказу постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2016р. у справі № 815/6762/15 у задоволенні позову відмовлено.
      Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016р. у справі № 815/6762/15, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області №1331 о/с від 04.11.2015 р. в частині звільнення ОСОБА_1 за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; зобов`язано ГУМВС України в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.11.2015 р. щодо звільнення за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
    Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27.01.2017р. № 7 о/с «По особовому складу» на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016р. у справі № 815/6762/15 скасовано пункт наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 04.11.2015р. № 1331 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку ГУМВС України в Одеській області на відповідній посаді з 06.11.2015р.
    27.01.2017р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на підставі листа Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26.01.2017р. № 9/607 прийнято наказ № 8 о/с «По особовому складу», яким згідно п.п.10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з 06.11.2015р. у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу організації та аналізу діяльності карного розшуку ГУМВС України в Одеській області.
     У вказаному наказі визначено, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 7 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 6 місяців 04 дні.
    За результатами судового оскарження вказаного наказу постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. у справі № 815/1593/17 визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України в Одеській області № 8 від 27.01.2017 р. про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. «г» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (через скорочення штатів); зобов`язано ГУМВС України в Одеській області видати наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. «з» ст. 64 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації»; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області     видати наказ щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію». 
     Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017р. у справі № 815/1593/17 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. змінено: абзац четвертий резолютивної частини постанови суду викладено в наступній редакції: «Зобов`язати     Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію"»;     в іншій частині постанову суду залишено без змін.
     Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018р. у справі № 815/1593/17 заяву заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про роз`яснення задоволено; роз`яснено постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017р., вказавши, що зобов`язання   Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України на підставі його рапорту, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про національну поліцію», має наслідком та підставою для видання Головним управлінням Національної поліції в Одеській області наказу про прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".
      Наказом Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 37 о/с від 30.11.2017р. на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. у справі № 815/1593/17 та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017р. у справі № 815/1593/17, внесено зміни до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 8 о/с від 27.01.2017р. в частині звільнення позивача та визначено останнього вважати таким, що звільнений у запас Збройних Сил за пунктом «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
     З матеріалів справи судом також встановлено, що 18.06.2018р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою, у якій, посилаючись на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018р. у справі № 815/1593/17, просив прийняти його на службу до Національної поліції України на посаду старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області.
     Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1065 о/с від 23.07.2018р. відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому посадовий оклад у розмірі 2600 грн., присвоївши спеціальне звання «рядовий поліції», закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (01228852).
     Позивачем зазначений наказ було оскаржено в судовому порядку.
      Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2018р. у справі №1540/3762/18, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання «рядовий поліції» згідно наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання, а саме, присвоївши спеціальне звання "майор поліції"; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області   внести доповнення до наказу ГУНП в Одеській області від 23.07.2018 року №1065 о/с в частині зазначення стажу служби ОСОБА_1 , який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого Наказом Міністерства     внутрішніх справ України     23.11.2016      № 1235, та зареєстрованого в Міністерстві     юстиції України     20 грудня 2016 р.     за № 1668/29798, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.
     Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 р. у справі №1540/3762/18 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2018р. - залишено без змін.
    Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з наявності правових підстав для виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, та врахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 .
    Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав. 
    Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
    Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
    Згідно ч.1 ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
     За змістом ч.1 ст. 47 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.
     Відповідно до п.9 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016р. № 1235,  у разі видання наказу про призначення працівника на посаду у наказі керівника органу поліції відповідно до вмотивованого подання установлюються посадовий оклад, додаткові види грошового забезпечення та стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років.
     Відповідно до ч.ч.2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог     Закону України  "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник  повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
    При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу  або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
     З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду стосовно того, що з моменту прийняття наказу ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області №37 о/с від 30.11.2017 р., та до 23.07.2018 р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області своєчасно не було вчинено дій, спрямованих на призначення позивача на відповідну посаду в органах Національної поліції України на виконання судового рішення.
     Як було зазначено вище, Наказом Головне управління Національної поліції в Одеській області №1065 о/с від 23.07.2018 р. на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.06.2018 р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 р. у справі №815/1593/17, відповідно до пп. 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» призначено такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ: Романенка Сергія Миколайовича старшим оперуповноваженим організаційно-методичного відділу управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2600 гривень, присвоївши спеціальне звання «рядовий поліції», закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0128852).
     Відтак, періодом вимушеного прогулу з вини Головне управління Національної поліції в Одеській області слід вважати з 01.12.2017 р. по 23.07.2018 р.
    Відповідно до ч.1 ст.94 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
    Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені   Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799 (далі – Порядок № 260), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
    Відповідно до п.4 Розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.
    Згідно з п.15 Розділу 1 Порядку № 260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду.
    За приписами п.6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016р., поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
    Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
    Враховуючи скасування вищенаведених наказів про звільнення позивача, та тривале невиконання рішення суду щодо прийняття позивача на службу в Національну поліцію, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо відсутності визначених законодавством підстав для стягнення грошового забезпечення позивача за період вимушеного прогулу з 01.12.2017 р. по 23.07.2018 р.
     Відносно аргументів відповідача -2 стосовно порушень судом першої інстанції норм процесуального права щодо безпідставного звільнення позивача від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви, з посиланням на рішення ВС/ВП № 910/4518/16 від 30.01.2019р., згідно якого середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а тому позови про його стягнення оплачується судовим збором, колегія суддів зазначає про таке. 
    Передбачений частиною 1  статті 117 КЗпП України  обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в  статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
    Предметом позовних вимог в даній справі є, зокрема, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника, якого поновлено на посаді,  а тому до цих правовідносин не застосовуються норми  статті 117 КЗпП України.
    Відповідно п. 1 ст. 5 Закону України  від 08.07.2011 р. № 3674-УІ « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі – у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. 
    Всі інші позовні вимоги ОСОБА_1 є похідними від визначення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому, на думку колегії суддів, також не є об`єктами справляння судового збору. 
    Щодо порушення  позивачем строків звернення до суду з даним позовом, колегія суддів вважає обґрунтованим посилання суду першої інстанції на ч. 2 ст. 233 КЗпП, згідно якої, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
    Відповідно до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
   Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 р.,  положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями ст.ст. 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
     З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 23.07.2018 року; зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу відповідний наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р. до загального безперервного стажу його служби; стягнення з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р.; стягнення з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої грошового забезпечення за період з 23.07.2018 року по час постановлення рішення суду у даній справі.
     Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиві на позов, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. 
     Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
     У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 

      При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені  статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

   Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

     Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області – залишити без задоволення. 

     Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дії щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років, та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – залишити без змін. 

      Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

                                                                       Дата складення повного судового рішення 30 січня 2020 р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.