справа № 761/43218/18                                        головуючий у суді І інстанції - Піхур О.В.
провадження № 22-ц/824/1951/2020                  суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
29 січня 2020 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна універсальна біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання недійсними результатів електронних торгів та визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
          У жовтні 2019 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просило скасувати застосований захід у виді заборони акредитованим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі - державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 ; арешту на об`єкт нерухомого майна: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Під час ухвалення зазначеного рішення судом не вирішено питання, зокрема, про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.
         Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та постановити ухвалу, якою скасувати ухвалу суду першої інстанції та скасувати застосовані заходи забезпечення позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що доводи суду першої інстанції щодо неможливості вирішити питання про зняття заходів забезпечення позову до набрання рішенням законної сили спростовуються ч. 9 ст. 158 ЦПК України. Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не було вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову. Вирішення судом питання про скасування заходів забезпечення позову жодним чином не суперечить ч. 10 ст. 158 ЦПК України, в якій зазначено, що у разі повної відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідними рішенням або ухвалою суду. Так, суд першої інстанції у своєму рішенні повинен був зазначити про скасування заходів забезпечення позову і це жодним чином не скасувало б їхню дію до набрання законної сили рішенням суду.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні. Заходи забезпечення, які були застосовані у справі, скасовуються у разі закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Так, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали рішення суду не набрало законної сили, а, відтак, висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах процесуального права. Окрім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито провадження за апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у справі №761/43118/18-ц та зупинено дію вказаного рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову,  суд першої інстанції виходив з того, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року не набрало законної сили, а, відтак, вимоги заяви є передчасними та не підлягають задоволенню.
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом встановлено, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 завернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково та застосовано захід забезпечення позову у вигляді заборони акредитованим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі - державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . В інші частині заяви відмовлено.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів електронних торгів та визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги відмовлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року встановлено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто, сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. 
Звертаючись до суду з заявою, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначив обставини, наявність яких є підставою для скасування заходів забезпечення позову. 
Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.    
Однак, розглядаючи заяву відповідача по суті, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені норми закону, власної помилки, що була допущена під час постановлення рішення по суті спору не виправив та безпідставно зазначив про те, що рішення не набрало законної сили, а, відтак, вимоги заяви є передчасними.  Частина 9 статті 158 ЦПК України прямо вказує на те, що у разі повної відмови у задоволенні позову суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення судом норм процесуального права, що призвело до не правильного вирішення справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нового судового рішення по суті вимог заявника.
 На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року скасувати та прийняти постанову.
Скасувати заходи забезпечення позову вжиті постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у виді заборони акредитованим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі - державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 ; арешту на об`єкт нерухомого майна: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 30 січня 2020 року.
 
Головуючий                                                                        Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                              Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                    Яворський М.А.