ПОСТАНОВА
Іменем України

22 січня 2020 року 
Київ
справа №826/5437/17
адміністративне провадження №К/9901/14364/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року (головуючий суддя - Літвінова А.В., судді: Аблов Є.В., Мазур А.С.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року (головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді: Беспалов О.О., Губська Л.В.) у справі №826/5437/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби (далі - Департамент ДВС) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, 

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У квітні 2017 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту ДВС, у якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Департаменту ДВС від 23 березня 2017 року ВП №53500600 про закінчення виконавчого провадження;
- зобов`язати державного виконавця поновити виконання виконавчого листа №826/17985/15 виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 27 грудня      2016 року.
Позов обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у відповідача перебував виконавчий лист №826/17985/15, виданий 27 грудня 2016 року Окружним адміністративним судом м. Києва, яким Міністерство юстиції України (далі - Мінюст) зобов`язано вжити всіх необхідних заходів на виконання виконавчого листа від                     13 листопада 2012 року в частині зобов`язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_1 на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від                               03 листопада 2009 року у справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року у справі № 2/297 (2а-6163/08). Позивач посилається на те, що постанова ВП №53500600 прийнята державним виконавцем передчасно, оскільки судове рішення боржником не виконане. З цих підстав просив суд задовольнити позов.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Департаменту ДВС від 23 березня 2017 року                    ВП №53500600 про закінчення виконавчого провадження. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що матеріали виконавчого провадження №53500600 не містять доказів вчинення Мінюстом дій на виконання виконавчого листа від                   13 листопада 2012 року, зокрема, щодо здійснення нарахувань та виплати                    ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги. Позиція інших учасників справи
Не погоджуючись із постановами Окружного адміністративного суду м. Києва від                18 жовтня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, Департамент ДВС подав касаційну скаргу. 
Відповідач у касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги касаційної скарги Департамент ДВС обґрунтовує тим, що виконавче провадження ВП №35623877 з примусового виконання виконавчого листа                             2-а-6786/11/2670 від 13 листопада 2012 року, виданого Київським апеляційним адміністративним судом, щодо зобов`язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 листопада 2009 року в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2а-6163/08), було закінчено 30 листопада 2016 року з підстав повного та фактичного виконання Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення. На думку скаржника, виконавче провадження №53500600 з виконання виконавчого листа №826/17985/15, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 27 грудня 2016 року, також підлягає закінченню, оскільки виконання провадження ВП №35623877 частково включало виконання, за виконавчим провадженням ВП №53500600, а тому Мінюстом вжито всіх заходів на виконання виконавчого листа від 13 листопада          2012 року. 
Заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 не надійшли.
Рух касаційної скарги 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад судової колегії: Желтобрюх І.Л.(суддя-доповідач), Білоус О.В., Стрелець Т.Г.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 березня 2018 року відкрито провадження у справі за касаційною скаргою Департаменту ДВС.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 05 червня 2019 року                  № 624/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), визначено новий склад суду: Соколов В.М.(суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2020 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на                 22 січня 2020 року у відповідності до вимог частини третьої статті 340 КАС України.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Постановою Окружного адміністративного суду від 11 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року (справа № 2а-6786/11/2670) позов ОСОБА_1 до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 28 лютого 2008 року №5/114, від 03 березня 2008 року №72-к, від 23 квітня 2008 року 132-к, від 12 травня 2008 року 153-к, від 13.05.2008р. №156-к. Скасовано рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 14.05.2008р. №928. Скасовано наказ від 19.05.2008р. №158-к в частині звільнення ОСОБА_1 начальника відділу кадрів згідно з пунктом 3 частини першої статті                 40 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кадрів Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення з 20.05.2008р. Зобов`язано Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_1 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року в справі №2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі №2/297 (2а-6163/08). Зобов`язано Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення розглянути заяви ОСОБА_1 від 24.04.2008р. (№9/809 від 24.04.2008р.) та від 05.05.2008р. (вх. №9/2/826 від 05.05.2008р.) про звільнення його з посади у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та статей 49, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постанову суду в частині зобов`язання нарахувати та виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайно виконання.
На виконання вищезазначеного судового рішення, Київським апеляційним адміністративним судом 13 листопада 2012 року видано виконавчий лист. 
Державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №35623877. 
30 листопада 2016 року вказане виконавче провадження ВП№35623877 закінчено на підставі листа Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 22 листопада 2016 року про фактичне виконання рішення суду від 13 листопада               2012 року № 2-а-6786/11/2670.
Разом з тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року (справа № 826/17985/15), позов ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України (Міністерства юстиції України) про зобов`язання виконати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від               01 листопада 2012 року, відповідно до виконавчого листа від 13 листопада 2012 року в частині зобов`язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу - задоволено частково. Зобов`язано Міністерство юстиції України вжити всіх необхідних заходів на виконання виконавчого листа від                            13 листопада 2012 року в частині зобов`язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_1 на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 листопада 2009 в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2а-6163/08).
На виконання вищезазначеного судового рішення, Окружним адміністративним судом м. Києва 27 грудня 2016 року видано виконавчий лист. 
01 березня 2017 року постановою державного виконавця Департаменту ДВС відкрито виконавче провадження ВП №53500600.
23 березня 2017 року державним виконавцем Департаменту ДВС закінчено виконавче провадження ВП №53500600, на підставі пункту 9 частини першої статті  39 Закону України «Про виконавче провадження».
Підставою для закінчення даного виконавчого провадження слугувало фактичне виконання постанови ВП №35623877 з примусового виконання виконавчого листа               № 2-а-6786/11/2670, виданого 13 листопада 2012 року Київським апеляційним адміністративним судом, щодо зобов`язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_1 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2-а-6163/08) та зобов`язання Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення розглянути заяви ОСОБА_1 від 24 квітня 2008 року (№ 9/809 від 24.04.2008р.) та від 05 травня 2008 року (№ 9/2/86 від 05.05.2008р.) про звільнення його з посади, у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та статей 49, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із фактичним його виконанням.
З огляду на вищевикладене, державний виконавець дійшов висновків, що Мінюст виконав свої зобов`язання у виконавчому провадженні, а тому закрив виконавче провадження № 53500600.
Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
В силу вимог частини 1 статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті                        39 Закону №1404-VIII ).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року (справа № 826/17985/15) зобов`язано Мінюст вжити всіх необхідних заходів на виконання виконавчого листа від 13 листопада 2012 року в частині зобов`язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплатити                   ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_1 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297                 (2а-6163/08).
На виконання вказаної постанови виданий виконавчий лист Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року № 826/17985/15                         (ВП № 53500600). 
Водночас, як вбачається з постанови державного виконавця Департаменту ДВС від 23 березня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 53500600, підставою для закінчення виконавчого провадження слугувало закінчення виконавчого провадження № 35623877 з примусового виконання виконавчого листа виданого 13 листопада 2012 року Київським апеляційним адміністративним судом (справа № 2-а-6786/11/2670).
Матеріали виконавчого провадження № 53500600 свідчать, що Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення листом від 22 листопада 2016 року повідомила Департамент ДВС про виконання виконавчого листа від 13 листопада 2012 року (справа № 2-а-6786/11/2670) в повному обсязі.
Разом з тим, як вірно вказано судом першої інстанції, зазначений лист надіслано Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення в межах виконавчого провадження № 35623877 до відкриття виконавчого провадження №53500600.
До того ж, у виконавчому провадженні № 53500600 боржником визначено Мінюст, якого зобов`язано вжити всіх необхідних заходів на виконання виконавчого листа від 13 листопада 2012 року в частині зобов`язання Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коштів, виплачених ОСОБА_1 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року в справі № 2/297 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2010 року в справі № 2/297 (2а-6163/08).
Доказів вчинення Мінюстом вищевказаних дій, матеріали виконавчого провадження № 53500600 не містять.
При цьому, матеріали виконавчого провадження № 53500600 не містять жодних підтверджень здійснення нарахувань та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням виплачених коштів та жодного звернення державного виконавця до боржника із вимогами щодо примусового виконання виконавчого листа.
Так, виконання Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення виконавчого листа від 13 листопада 2012 року № 2-а-6786/11/2670, не свідчить про дотримання Мінюстом своїх зобов`язань, як боржника, на виконання виконавчого листа від 27 грудня 2016 року №826/17985/15. 
При цьому слід зауважити, що неналежне виконання судового рішення                             №2-а-6786/11/2670 і слугувало зверненню позивача за захистом порушених прав, та як наслідок, знайшло своє відображення у справі №826/17985/15. Вказане свідчить, що виконання за рішенням № 2-а-6786/11/2670 не включає, а породжує виконання у справі №826/17985/15.
За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року (справа №826/17985/15) Мінюстом у повному обсязі не виконана, а тому державний виконавець зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для виконання судового рішення боржником в повному обсязі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 23 березня 2017 року ВП №53500600, винесена державним виконавцем Департаменту ДВС І.В. Рубель є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Разом з тим, частиною першою статті 51 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.
Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що позовні вимоги в частині зобов`язати державного виконавця Департаменту ДВС вчинити певні дії (поновити виконання виконавчого листа №826/17985/15) не підлягають задоволенню.
Таким чином, рішення суду першої та апеляційної інстанції у цій справі постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, з огляду на що підстави для їх скасування відсутні.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що судом першої та апеляційної інстанцій надано належну правову оцінку доводам, наведеним під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.
За такого правового регулювання, предмета і підстави позову в даному адміністративному спорі, Верховний Суд встановив, що суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого та законного висновку про задоволення адміністративного позову частково.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених рішень судів відсутні.
Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року у справі № 826/5437/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду