ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
Справа № 644/5957/18
Провадження № 22-ц/818/58/20
21 січня 2020 року         
м. Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого         – Сащенко І.С.
суддів          – Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.
за участю секретаря Іманвердізаде А.А.
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа: Четверта Харківська державна нотаріальна контора,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу  ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 червня 2019 року (суддя Матвієвська Г. В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Четверта Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -
встановив:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася   до суду   з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Четверта Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.
Позов обґрунтований тим, що вона та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя йому належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги щодо прав та обов`язків свого батька – ОСОБА_4 та має право на спадкування за законом Ѕ частки вищевказаної квартири. 28 листопада 2017 року вона звернулася до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її батька. За результатами розгляду зазначеної заяви, державний нотаріус Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєва С. М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що вона не подала документи, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.
Просила визнати за нею право власності на спадкове майно - на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
               В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись з вказаним рішенням суду  ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що не погоджується з рішенням суду, оскільки є й інші спадкоємці.
Правом на надання відзиву позивач не скористалася.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 392 ЦК України  власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про  прийняття  спадщини, спадкодавцю належала квартира вцілому, а тому  це майно входить до спадкової маси.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Встановлено, що  ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 , оскільки спадщину на Ѕ частину цієї квартири після смерті своєї дружини - ОСОБА_5 він прийняв, але не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 27 листопада 2017 року.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства НОМЕР_2 , виданим Комінтерніським відділом реєстрації актів громадянського стану 12.01.1995 року та свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , виданим Комінтерніським відділом реєстрації актів громадянського стану 12.12.1995 року.
До Четвертої Харківської державної нотаріальної контори 05.09.2017 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини 28.11.2017 року ( а.с. 83, 94 ).
Постановою державного нотаріуса Четвертої ХДНК Козєєвої С. М. від 12.06.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_1 , на підставі того, що вона не подала документи, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.
Згідно положень ст.1216, 1217, ст.1258, ст.1261, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємцями за законом першої черги після смерті  ОСОБА_4 є двоє його дочок -  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до положень п. 4.12, 4.15, 4.18 п.4 гл.10 «Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на квартиру, що належало раніше померлому ОСОБА_4 державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвою С.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30травня 2008 року №7,у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до копії спадкової справи та відповідей нотаріуса, батько позивача - ОСОБА_4 заповіту стосовно розподілення спадщини між нею та відповідачем не залишав, інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права на Ѕ частину квартири  в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 . 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом проігноровано наявність інших спадкоємців після померлого ОСОБА_4 на увагу не заслуговують, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять, таких не було надано і суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 – залишити без задоволення.        
Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 червня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23.01.2020 року.

Головуючий        І.С. Сащенко

          Судді                                                                              А.І.Овсяннікова  

       І.П. Коваленко