П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2735/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І.  
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
29 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Боровицького О. А. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ткач В.В.,
представника позивача: Бурмаки С.А.,
представника відповідача: Кундиловської М.М.,
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хмельницькхліб" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року  (повний текст якого складено в м. Хмельницькому 01 листопада 2019 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хмельницькхліб" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про про визнання протиправними таскасування податкових повідомлень-рішень від 29.05.2019 року № 0007131407 та № 0007141407, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Хмельницькхліб» (ТОВ «ТД «Хмельницькхліб») звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (ГУ ДПС у Хмельницькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 травня 2019 року №0007131407 та №0007141407.
30 жовтня 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. 
Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та порушення норм процесуального права що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.
Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено те, що працівниками ГУ ДПС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТД «Хмельницькхліб» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово - господарських операцій за серпень, жовтень, листопад, грудень 2018 року із ТОВ "Верес" та за жовтень, листопад 2018 року із ТОВ "Укрграндпостач", за результатами якої складено акт №0253/22-01-14-07/38776215 від 25 квітня 2019 року.
У ході проведеної перевірки податковим органом виявлено порушення  ТОВ «ТД «Хмельницькхліб» п.п. 44.1 ст.44, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, п.5,6 Наказу МФУ від 28 січня 2016 року №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет всього на суму 2 508 847,81 грн., в т.ч.: за жовтень 2018 року в сумі 337 543,26 грн.; за листопад 2018 року в сумі 750 582,55 грн.; за грудень 2018 року в сумі 1420 721,00 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за грудень 2018 року в сумі 5 753 775,00 грн.
На підставі акту перевірки, 29 травня 2019 року ГУ ДПС у Хмельницькій області прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
-№0007131407, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 2 508 847,00 грн. та нарахована штрафна санкція 1 254 423,50 грн.;
- №0007141407, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми з податку на додану вартість в розмірі 5 753 775,00 грн.
За результатами розгляду скарги позивача податковим органом винесено рішення, якими скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін, що стало підставою для звернення позивача до Хмельницького окружного адміністративного суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем обґрунтовано, з урахування усіх обставин що мають значення для їх прийняття.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Так, п. 198.1 ст. 198 ПК України  визначено, що до  податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно із п. 198.3  ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою  п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.
Пункт 201.10 ст.201 ПК України визначає, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Так, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996/ХІV (Закон №996) визначає правові засади регулювання, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. У розумінні даного Закону  підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Статтею 1 Закону №996 передбачено, що первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частинами другою та третьою статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.
При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток (витрат) та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Також, платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Так, судом першої інстанції встановлено те, що між ТОВ "ТД "Хмельницькхліб" (Покупець) та ФГ "Верес" (Постачальник) укладено договори поставки №01-11/18 від 01 листопада 2018 року та №07-08/18 від 07 серпня 2018 року пшениці 5-го та/або 6-го класу українського походження врожаю 2018 року та договір поставки № К-01-11/18 від 01 листопада 2018 року 3-го класу українського походження врожаю 2018 року. 
За умовами вказаних договорів Постачальник зобов`язується передати (поставити) товар покупцю на умовах СРТ (відповідно до "Інкотермс" 2010 року): товар передається на умовах СРТ термінал МСП "Ніка-Тера"/ТІС "Зерно".
При цьому, згідно наданої Оперативним управлінням ГУ ДФС у Хмельницькій області від 24 квітня 2019 року №182/88-01-21-06, відповідно до якої встановлено, що вказані у товарно-транспортних накладних транспортні засоби із державними номерними знаками: НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_4, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_1, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, відповідно до відомостей "НАІС ДДАІ" МВС України - не зареєстровані за жодним автотранспортним засобом.
Також, із наданих позивачем ТТН від 12.11.2018 року №412023, від 24.11.2018 року №412021 встановлено, що перевезення здійснювалось транспортними засобами автомобілями КАМАЗ, із номерним знаком НОМЕР_1 /причіп - НОМЕР_2 , ТТН та МАН, із номерним знаком НОМЕР_3 /причіп - НОМЕР_4 .
Проте, згідно інформації "НАІС ДДАІ" МВС України вказані номерні знаки зареєстровані за легковими автомобілями марки HYUNDAI TUCSON, DAEWOO MATIZ 796, а не вантажними КАМАЗ та МАН. 
Таким чином, надані ТОВ "ТД "Хмельницькхліб" товаро - транспортні накладні не підтверджують факти здійснення операцій з перевезення пшениці та кукурудзи, придбаних у контрагента - ФГ "Верес".
Крім того, згідно умов договорів поставки між позивачем та ФГ «Верес» від 01 листопада 2018 року №01-11/18, від 01 листопада 2018 року №К-01-11/18, від 07 серпня 2018 року №07-08/18 датою передачі (поставки) товару вважається дата підписання видаткових накладних, у місці поставки - ваги Південний морський торговий термінал TOB "ТІС - Зерно".
Проте, видаткові накладні складались не у момент перевезення, а пункт розвантаження, зазначений у ТТН не відповідає місцю передачі товару, визначеному у договорах поставки, не відповідає місцю (адресі) поставки, визначеній у договорах та специфікаціях, оскільки у ТТН зазначено пункт розвантаження - ТОВ МСП "Ніка Терра", а у договорах визначено місце передачі - порт ТОВ "ТІС - Зерно".
Крім того, згідно інформації "НАІС ДДАІ" МВС України транспортні засоби із номерними знаками: НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_4, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_1, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12 - не зареєстровані, а також згідно інформації УІАП ГУ НП у Хмельницькій області стосовно фіксації руху територією України транспортних засобів по системі "Відеоконтроль-Рубіж" від 23 квітня 2019 року №765/121/27-2019 за період з 21 жовтня 2018 року по 08 грудня 2018 року автомобілі, які зазначені позивачем у ТТН у вказані дати не фіксувались на постах "Відеоконтроль - Рубіж" біля порту МСП "Ніка-Тера", що свідчить про відсутність транспортування пшениці та кукурудзи врожаю 2018 року від ФГ "Верес" до місця (адреси) поставки/передачі товару, а саме Морського спеціалізованого порту "Ніка-Тера", визначеного умовами договорів та зазначених у товарно-транспортних накладних.
Також, судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ "Укрграндпостач" та покупцем - ТОВ "ТД "Хмельницькхліб" укладено договір поставки №7/10-18 від 01 жовтня 2018 року, предметом якого є поставка насіння соняшнику, країна походження - Україна. Загальна кількість товару, одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру, визначаються Сторонами даним Договором, та відповідно фіксується у видатковій накладній та акті прийому передачі товару.
При цьому, вказаним договором не визначена ритмічність поставок товару, два та більше разів на місяць протягом строку його дії. Предметом договору є разова поставка товару в кількості орієнтовано 2600 тон.
Так, на виконання умов вказаного, постачальником ТОВ "Укрграндпостач" виписано видаткові накладні: від 08 жовтня 2018 року №ГП-0000025 на суму 237000 грн. в т. ч. ПДВ 395000., від 09 жовтня 2018 року №ГП-0000040 на суму 2014500 грн. в т. ч. ПДВ 335750 грн., 10 жовтня 2018 року №ГП-0000041 на суму 1777500 грн. в т. ч. ПДВ 296250 грн., 11 жовтня 2018 року №ГП-0000042 на суму 1303500 грн. в т. ч. ПДВ 217250 грн., від 12 жовтня 2018 року № ГП-0000043 на суму 2251500 грн. в т. ч. ПДВ 375250 грн., від 15 жовтня 2018 № ГП-0000044 на суму 1066500 грн. . в т. ч. ПДВ 177750 грн. Обсяг постачання 910 тон.
На всю поставку насіння соняшнику ТОВ "Укрграндпостач" виписано зведену податкову накладну від 31 жовтня 2018 року №8 на загальну суму ПДВ - 1797250 грн.
Крім того, ТОВ "ТД "Хмельницькхліб" надано договір поставки №05/11-18 від 01 листопада 2018 року, укладений із постачальником ТОВ "Укрграндпостач", предметом поставки є насіння соняшнику, країна походження - Україна. Загальна кількість товару, одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру, визначаються Сторонами даним Договором, та відповідно фіксується у видатковій накладній та акті прийому передачі товару. Даним договором також не визначена ритмічність поставок товару два та більше разів на місяць протягом строку його дії. Предметом договору є разова поставка товару в кількості орієнтовано 2600 тон.
На виконання умов вказаного договору, постачальником ТОВ "Укрграндпостач" виписано видаткові накладні: від 05 листопада 2018 року № ГП-0000059 на суму 8295000 грн. в т. ч. ПДВ 1382500 грн., від 12 листопада 2018 року № ГП-0000061 на суму 1185000 грн. в т. ч. ПДВ 197500 грн., від 02 листопада 2018 року № ГП-0000058 на суму 7110000 грн. в т. ч. ПДВ 1185000 грн., від 09 листопада 2018 року № ГП-0000060 на суму 5806500 грн. в т. ч. ПДВ 967750 грн., від 01 листопада 2018 року №ГП-0000056 на суму 8295000 грн. в т. ч. ПДВ 1382500 грн. Обсяг постачання 2590 тон.
Також, ТОВ "Укрграндпостач" виписано зведену податкову накладну від 30 листопада 2018 року №10 на загальну суму ПДВ 5115250 грн. на операції з постачання насіння соняшнику врожаю 2018 року, що не мають безперервного або ритмічного характеру згідно умов договору поставки №05/11-18 від 01 листопада 2018 року.
Так, п. 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Проте, ТОВ «Укрграндпостач» в порушення вимог п.187.1 ст.187, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України не виписано та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, у відповідності до "першої" події, а саме дати відвантаження продукції: від 08 жовтня 2018 року на суму ПДВ 395000 грн., від 09 жовтня 2018 року на суму ПДВ 335750 грн., від 10 жовтня 2018 року на суму ПДВ 296250 грн., від 11 жовтня 2018 року на суму ПДВ 217250 грн., від 12 жовтня 2018 року на суму ПДВ 375250 грн., від 15 жовтня 2018 року на суму ПДВ 177750 грн., від 05 листопада 2018 року на суму ПДВ 1382500 грн., від 12 листопада 2018 року на суму ПДВ 197500 грн., від 02 листопада 2018 року на суму ПДВ 1185000 грн., від 09 листопада 2018 року на суму ПДВ 967750 грн., від 01 листопада 2018 року на суму ПДВ 1382500 грн.
З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що  первинними документами, що містяться в матеріалах справи не підтверджується правомірність формування позивачем податкового кредиту, а відтак прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №815/2995/17, від 25 січня 2019 року у справі №821/628/17.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що наведенні в апеляційній скарзі доводи повністю спростовуються встановленими у справі обставинами та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хмельницькхліб" залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  03 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Боровицький О. А.