Справа № 464/5900/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В. 
Провадження № 33/811/130/20                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мацієвської Анни Іванівни, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2019 року,         

встановив:

постановою Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору на користь держави.
Згідно постанови ОСОБА_1 24 жовтня 2019 року о 22.00 год. на вул.Козельницькій, 2 в м.Львові, керував автомобілем марки «Міцубісі» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2019 року та скасувати її.
В обґрунтування покликається на те, що вищенаведена постанова є незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням вимог процесуального права. Звертає увагу, що не отримував із суду першої інстанції жодних повідомлень, повісток, а тому не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, яке відбулось 20 грудня 2019 року. Щодо поновлення строку апеляційного оскарження даної постанови, то апелянт вказує, що отримав таку лише 16 січня 2020 року, що підтверджується штемпелем на конверті про скерування йому рекомендованого листа Сихівським районним судом м.Львова від 14 січня 2020 року. 
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказав, що не керував транспортним засобом, а його автомобіль був нерухомим. Крім цього, вказав, що не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, яке відбулось 20 грудня 2019 року.
Захисник Мацієвська А.І. підтримала подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та просили таку задоволити. 
Вивчивши матеріали справи №464/5900/19, заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мацієвської А.І., перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мацієвської А.І. щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.
Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі було дотримано, дослідивши всебічно й повно наявні у справі докази, а суддя зробив вірний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги та пояснення під час розгляду ОСОБА_1 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 274102 від 24 жовтня 2019 року, що відповідає вимогам ст. 256 КУАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестера «Драгер», яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 – 1,96 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці події, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Наведеними доказами, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та спростовуються твердження останнього щодо заперечення факту керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння й проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказані докази є належними, допустимими та достатніми, відтак підстав не надавати їм віри в апеляційного суду немає.
Крім цього, зі змістом протоколу та результатами тестування на алкоголь за допомогою приладу Драгер ОСОБА_1 ознайомився, про що без жодних зауважень розписався у відповідній графі (а.с.1-2).
Щодо доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена без його участі, чим порушено право правопорушника на справедливий судовий захист, а сам правопорушник був позбавлений права дати свої пояснення, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції. Правопорушник дав свої пояснення по суті справи та апеляційної скарги і повністю підтримав вимоги передбачені в апеляційній скарзі.
Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, врахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст. 130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Істотних порушень вимог закону, які б мали наслідком зміну чи скасування оскаржуваної постанови під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, постанова судді першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2019 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.         

Суддя                         О.В. Маліновська-Микич