УХВАЛА

03 березня 2020 року 
м. Київ
справа №520/2096/19
адміністративне провадження №К/9901/4707/20

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:
судді - доповідача Саприкіної І. В.,
суддів - Єзерова А. А., Шарапи В. М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за його позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, у якому просив:
- визнати незаконним рішення Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 25  вересня 2018  року №  2080 відносно ОСОБА_1 ;
- скасувати рішення Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 25  вересня 2018  року №  2080 відносно ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Старосалтівську селищну раду Вовчанського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14  вересня 2018  року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,  1  га із подальшою передачею у приватну власність.
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 23 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18  листопада 2019 року, відмовив у задоволенні позову.
Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, 17  лютого 2020  року позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року і задовольнити позов. 
Разом з цим, суд установив, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст.   330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15  січня 2020  року №  460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до абзацу 1 ч.  4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч.  2 ст.  330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (…).
Отже, касаційна скарга на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також на постанову апеляційного суду має містити обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно ст. 328 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 332 КАС України передбачає, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених ст.  330 цього Кодексу, застосовуються положення ст.  169 КАС  України.
Відповідно до положень ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.  1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Ураховуючи викладене та керуючись ст.  169, 328, 330, 332 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за його позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                І.  В.  Саприкіна
Судді                                                                                                    А.  А.  Єзеров
                                                                                                    В.  М.  Шарапа