ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11433/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 січня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Міністерства фінансів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року у справі за позовом Міністерства фінансів України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ

Міністерство фінансів України звернулось до суду у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.05.2019 № 58740205  про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачем безпідставно прийнято постанову від 23.05.2019 №58740205 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн., оскільки Міністерство фінансів України листом від 19.04.2019 №47030-06/3-5/11095 повідомило головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України про підстави неможливості виконання виконавчого листа та про наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, намір звернення з заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Міністерства фінансів України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог позивача.
Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що на адресу Міністерства фінансів України рішення щодо задоволення чи відмови у задоволенні заяви про роз`яснення рішення окружного суду від 24.04.2018  не надходило. Також не встановлено коли саме отримав копію ухвали окружного суду від 17.05.2019  про відмову у роз`яснення судового рішення, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття рішення про накладення  штрафу в розмірі 5  100 грн. 
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови КМУ від 18.05.2017 №332 від 27.06.2017 №3-21/з, від 13.11.2017 №36-21/з, від 13.11.2017 №39-21/з, від 13.11.2017 №41-21/з, від 17.11.2017 №38-21/з, від 19.12.2017 №51-21/з та довести рішення до Казначейства.
В подальшому, постановою Верховного Суду від 12.02.2019, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018 залишено без змін.
11.06.2018 з метою виконання рішення окружного суду від 24.04.2018 у справі №820/1410/18 було видано виконавчий лист.
27.03.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №58740205 та повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.03.2019 №58740205/20.1/24 вказану постанову було направлено на адресу боржника. 
Зазначений лист було отримано Міністерство фінансів України 04.04.2019 вх.№11-15546.
В результаті чого, Міністерство фінансів України 19.04.2019 звернулося з листом №470-06/3-5/11095 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому зазначало, про неможливість виконання рішення окружного суду по справі №820/1410/18, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Також у листі повідомлялось про намір боржника направити заяву до Харківського окружного адміністративного суду про встановлення порядку виконання рішення суду.
22.04.2019 позивач сформував заяву №13030-05-10/11205 до Харківського окружного адміністративного суду про роз`яснення судового рішення відповідно до статті 254 КАС України, якою боржник просив роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 та зупинити виконавче провадження №58740205.
В свою чергу, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 відмовлено в задоволенні заяви Міністерства фінансів України про роз`яснення судового рішення.
Внаслідок чого, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову від 23.05.2019 №58740205 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. Підставою слугувало невиконання боржником рішення суду без поважних причин.
Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
За приписами статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята);за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац перший частини шостої).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення закріплений статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження"
Так, відповідно до частини другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" в разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Стаття 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша). У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга).
За приписами наведених правових норм Міністерство фінансів України було зобов`язано вчинити дії з метою виконання рішення.
В свою чергу, боржником було пропущено десятиденний строк, встановлений державним виконавцем у постанові від 27.03.2019. За таких обставин невиконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів, встановлених постановою про відкриття виконавчого провадження та неповідомлення державного виконавця в цей строк про поважність причин, у державного виконавця були наявні правові підстави для прийняття постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду. 
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги ту обставину, що підставою для невиконання рішення суду боржником слугувало намір звернення з заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, водночас вказану заяву подано до суду лише 22.04.2019. Крім того, за змістом статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" звернення боржника з заявою про роз`яснення судового рішення не є підставою для зупинення виконавчого провадження. 
Щодо посилання апелянта на те, що  постанова про накладення штрафу від 23.05.2019 у виконавчому провадженні №58740205 була прийнята відповідачем з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду про відмову в роз`ясненні рішення від 17.05.2019, яка не набрала законної сили колегія суддів зазначає наступне.
Підставою для прийняття постанови  відповідача від 23.05.2019 у виконавчому провадженні №58740205 про накладення штраф 5100,00 грн. слугувало саме невиконання рішення суду станом на 23.05.2019. При цьому наявність ухвали окружного суду від 17.05.2019, яка не набрала законної сили, не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.
При цьому, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що позивачем не було оскаржено вказану ухвалу, а тому її наявність не може бути підставою для невиконання рішення суду.
 З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову з дотриманням вимог чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        суддя                                                      І.О. Лічевецький

                          суддя                                                                                                           М.І. Кобаль

                                                         суддя                                                                                                           В.П. Мельничук