ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  5020-961/2012 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. (головуючого), Білоуса В.В., Пєскова В.Г.
за участю секретаря судового засідання Сотник А.С.,

учасники справи:
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лінарт"
представники боржника - не з`явилися, 
арбітражний керуючий - Гапоненко Роман Іванович - особисто,
представник арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. - Шуляк Д.О., довіреність б/н від 02.08.2019,
кредитор - Публічне акціонерне товариство  "Державний експортно-імпортний банк"
представник кредитора -  Ісаєва Л.М., довіреність № 010-00/1363 від 14.03.2018, 
кредитор - Публічне акціонерне товариство "Дельта банк"
представники кредитора - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги
арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019
у складі колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий, суддя - Остапенко О.М., суддя - Кропивна Л.В., 

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019
у складі колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий, суддя - Остапенко О.М., суддя - Кропивна Л.В., 

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019
у складі колегії суддів: Доманська М.Л. - головуючий, суддя - Верховець А.А., суддя - Пантелієнко В.О.,

у справі за заявою 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лінарт"
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст вимог

1. Ухвалою Господарського суду м. Севастополя від 30.08.2012 порушено провадження у справі №5020-961/2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лінарт" (далі - ТОВ "Фірма "Лінарт").

2. Постановою Господарського суду м. Севастополя від 17.10.2012 ТОВ "Фірма "Лінарт" визнано банкрутом, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Кириліна М.В.

3. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.04.2015 у справі №5020-961/2012 замінено ліквідатора боржника на арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

4. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.06.2017 затверджено звіт ліквідатора боржника про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у справі на загальну суму 77   827,23 грн., продовжено строк ліквідаційної процедури у справі №5020-961/2012 та повноваження ліквідатора боржника на шість місяців.

5. 30.08.2017 ліквідатор боржника арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. подав до Господарського суду м. Києва клопотання про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди ліквідатора у розмірі 77 827,23 грн. пропорційно визнаних грошовим вимогам кожного кредитора, а саме, з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - 34 321,81 грн.; з ПАТ "Дельта Банк" - 43 505,42 грн.

6. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.11.2017 у справі №5020-961/2012 задоволено клопотання ліквідатора боржника; стягнуто з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на користь арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. грошову винагороду та відшкодування витрат на загальну суму 34   321,81 грн. в період з 02.04.2015 по 31.03.2017; стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" на користь арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. грошову винагороду та відшкодування витрат на загальну суму 43   505,42 грн. за час виконання ним обов`язків ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" в період з 02.04.2015 по 31.03.2017.

7. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29.05.2018) скасовано ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.11.2017 у справі №5020-961/2012. Прийнято нове рішення, яким в клопотанні ліквідатора про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат ліквідатора відмовлено.

8. 19.02.2019 арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. звернувся до Господарського суду м. Києва з клопотанням, згідно якого просив суд: 

затвердити звіт про виплату та нарахування грошової винагороди ліквідатора та витрачених коштів у ліквідаційній процедурі ТОВ "Фірма "Лінарт" за період з 02.04.2015 до 07.12.2018; 

стягнути з кредиторів ТОВ "Фірма "Лінарт" на користь арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. грошову винагороду у розмірі 219    169,14 грн. (218 034,15 грн. грошова винагорода та 1   134,99 грн. витрачені кошти) пропорційно визнаних грошових вимог кожного кредитора, а саме:
- ПАТ "Дельта Банк" - 55     712,80 грн.;
- ТОВ "Морська компанія "Транссервіс" - 59     548,25 грн.;
- Генічеська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області - 679,42 грн.;
- Green West Enterprises LLC - 58     671,58 грн.;
- ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - 591,76 грн.;
- ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - 43965,33 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

9. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.07.2019 у справі №5020-961/2012 задоволено клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. від 19.02.2019; затверджено звіт арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про нарахування, виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за час виконання ним обов`язків ліквідатора боржника у справі №5020-961/2012 в період з 02.04.2015 по 07.12.2018  на загальну суму 218 034, 15 грн., яку стягнуто на користь арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.  пропорційно сумі визнаних вимог кредиторів:
з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - 43 965, 33 грн.
з ПАТ "Дельта Банк" - 55 712,80 грн.
з ТОВ "МОРСЬКА КОМПАНІЯ "ТРАНССЕРВИС" - 59 548,25 грн.
з Генічеської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області - 679,42 грн.
з ПАТ "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" - 59,76 грн.
з Green West Enterprises LLC - 58 671,58 грн.

10. Задовольняючи клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. від 19.02.2019 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що у банкрута відсутні майнові активи, які б належали йому на праві приватної власності або повного господарського відання, а тому оплата послуг арбітражного керуючого має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів пропорційно їх грошових вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції від 03.10.2019

11. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 апеляційні скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.07.2019 у справі №5020-961/2012 задоволено; ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.07.2019 у справі №5020-961/2012 скасовано; прийнято нове рішення, яким в задоволенні клопотання ліквідатора від 19.02.2019 відмовлено.

12. Постанова мотивована тим, що у справі №5020-961/2012 не затверджувався реєстр вимог кредиторів та відсутні судові рішення про розгляд та визнання грошових вимог кредиторів; звіт про оплату послуг ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. у розмірі 140   206,92 грн. комітетом кредиторів не затверджувався; відомості щодо дій ліквідатора в період з 20.12.2016 по 07.12.2018 в матеріалах справи відсутні.

Короткий зміст додаткової постанови суду апеляційної інстанції від 06.11.2019

13. 24.10.2019 до Північного апеляційного господарського суду ПАТ "Дельта Банк" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019, згідно якої ПАТ "Дельта Банк" просив суд ухвалити додаткове рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 про стягнення з Гапоненка Р.І. на користь ПАТ "Дельта Банк" судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

14. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №5020-961/2012 заяву ПАТ "Дельта Банк" задоволено, стягнуто з Гапоненка Р.І. на користь ПАТ "Дельта Банк" 1   921,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

15. Враховуючи, що Північним апеляційним господарським судом при прийнятті постанови від 03.10.2019 у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зважаючи на задоволення апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк", суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою з арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

Короткий зміст додаткової постанови суду апеляційної інстанції від 18.11.2019

16. 24.10.2019 до Північного апеляційного господарського суду від АТ "Дельта Банк" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення до постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018, згідно якої ПАТ "Дельта Банк" просив суд ухвалити додаткове рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі №5020-961/2012 про стягнення з Гапоненка Р.І. на користь ПАТ "Дельта Банк" судового збору у розмірі 1600,00 грн.

17. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі №5020-961/2012 заяву ПАТ "Дельта Банк" про ухвалення додаткового рішення  до постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі №5020-961/2012 задоволено. Стягнуто з арбітражного керуючого  Гапоненка Р.І. на користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
18. Враховуючи, що Північним апеляційним господарським судом при прийнятті постанови від 30.01.2018 у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зважаючи на задоволення апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк", суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою з арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

19. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 та залишити в силі ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.07.2019.

20. Не погоджуючись з додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №5020-961/2012 арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №5020-961/2012 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви кредитора ПАТ "Дельта Банк" про ухвалення додаткового рішення відмовити. 

21. Не погоджуючись з додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі №5020-961/2012 арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі №5020-961/2012 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви кредитора ПАТ "Дельта Банк" про ухвалення додаткового рішення відмовити. 

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

22. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 5020-961/2012 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.11.2019.

23. 04.11.2019 від арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. надійшло клопотання про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 5020-961/2012.

24. 04.11.2019 від арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. надійшло клопотання про передачу справи № 5020-961/2012 на розгляд Великої Палати Верховного Суду до надходження матеріалів справи № 5020-961/2012.

25. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Катеринчук Л.Й., судді - Пєскова В.Г. від 11.11.2019 прийнято справу № 5020-961/2012 Господарського суду м. Києва до провадження. Відкрито касаційне провадження у справі № 5020-961/2012 Господарського суду м. Києва за касаційною скаргою арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 відбудеться 03.12.2019. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 26.11.2019. В задоволенні клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 5020-961/2012 - відмовлено. Витребувано з Господарського суду м. Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 5020-961/2012 за заявою ТОВ "Фірма "Лінарт" про банкрутство. Відкладено вирішення клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про передачу справи № 5020-961/2012 на розгляд Великої Палати Верховного Суду до надходження матеріалів справи № 5020-961/2012 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

26. 25.11.2019 надійшов відзив ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на касаційну скаргу арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012, в якому вказує на її необґрунтованість та просить залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 - без змін.

27. 27.11.2019 надійшов відзив ПАТ "Дельта Банк" на касаційну скаргу арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012, в якому вказує на її безпідставність, необґрунтованість та просить залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 - без змін.

28. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Катеринчук Л.Й., судді - Пєскова В.Г. від 25.11.2019 прийнято справу № 5020-961/2012 Господарського суду м. Києва до провадження. Відкрито касаційне провадження у справі № 5020-961/2012 Господарського суду м. Києва за касаційною скаргою арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 відбудеться 03.12.2019. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 29.11.2019. Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

29. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Катеринчук Л.Й., судді - Пєскова В.Г. від 25.11.2019 ухвалено об`єднати в одне касаційне провадження касаційні скарги арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі № 5020-961/2012. Відкладено розгляд касаційних скарг арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі № 5020-961/2012. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційних скарг арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019. Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційних скарг.

30. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Катеринчук Л.Й., судді - Пєскова В.Г. від 03.12.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 5020-961/2012 Господарського суду м. Києва за касаційною скаргою арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019. Об`єднано в одне касаційне провадження касаційні скарги арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі № 5020-961/2012. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційних скарг арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відбудеться 16.01.2020. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу Гапоненка Р.І. на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 до 13.01.2020. Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

31. У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л.Й., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 5020-961/2012 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020.

32. В судове засідання 16.01.2020 з`явилися представник арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. та особисто арбітражний керуючий Гапоненко Р.І., а також представник ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", які надали пояснення у справі. 

33. Інші учасники справи явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників інших учасників справи.

РОЗГЛЯД КЛОПОТАНЬ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 

34. Розглянувши клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про передачу справи № 5020-961/2012 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.  

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.)

35. В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваних постанов норм матеріального та процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013, ст. ст. 12, 77, 129, 244, 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 

36. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги доводи, які наводилися позивачем у відзивах на апеляційні скарги, не повністю дослідив матеріали та обставини справи, а також проігнорував вже встановлені судами  обставини у попередніх судових рішеннях у даній справі. 

37. Скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою обставини щодо відсутності виплати та авансування грошової винагороди арбітражного керуючого, не досліджено звіт ліквідатора про виконану роботу.

38. При цьому, скаржник наголошує, що суд апеляційної інстанції фактично позбавляє його права на отримання законної винагороди як арбітражного керуючого.

39. Також, скаржник посилається на те, що він як колишній ліквідатор боржника є учасником, а не стороною у даній справі щодо затвердження звіту та сплати витрат і винагороди ліквідатора, а тому розподілення судових витрат на нього є незаконним.

Доводи кредитора (ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України")

40. Кредитор у відзиві доводить про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанції від 03.10.2019. 

41. При цьому, вказує на те, що у даній справі не затверджувався реєстр вимог кредиторів; не затверджувався розмір грошової винагороди ліквідатора боржника арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.; ліквідатором не надано доказів, щодо вжитих заходів спрямованих на виявлення та реалізацію майна.

Доводи кредитора (ПАТ "Дельта Банк")

42. Кредитор у відзиві зазначає, що звіт про оплату послуг ліквідатора комітетом кредиторів не затверджувався, ліквідатором боржника арбітражним керуючим Гапоненком Р.І. не виконано вимоги суду та не надано суду оновлений реєстр вимог кредиторів; вказує на бездіяльність та неналежне виконання арбітражним керуючим Гапоненком Р.І. своїх обов`язків у ході здійснення ліквідаційної процедури.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
43. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

44. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційних скарг.

44.1. Щодо постанови суду апеляційної інстанції від 03.10.2019

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

19.01.2013 набрав чинності Закон України № 4212-VI від 22.12.2011 "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції. 

Відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки, постановою Господарського суду м. Севастополя від 17.10.2012 у справі № 5020-961/2012 ТОВ "Фірма "Лінарт" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, то при розгляді даної справи застосовується Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство), крім процедури та порядку реалізації майна банкрута після 19.01.2013.

Згідно з п. 4 ст. 3-1 Закону про банкрутство арбітражний керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 12 ст. 3-1 Закону про банкрутство оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. 

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею. 

П. п. 13 та 14 ст. 3-1 Закону про банкрутство передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для оплати послуг, відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору). Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду. 

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство. 

Згідно з п. 1 ст. 31 Закону про банкрутство, яка встановлює черговість задоволення вимог кредиторів,      у першу чергу       задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та ліквідаційної комісії, в тому числі - витрати на оплату праці арбітражних керуючих (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору).
Виходячи з вимог п. 3 ст. 31 Закону про банкрутство, у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.       

Як вбачається з матеріалів справи, Господарський суд м. Києва, розглянувши клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І., ухвалою від 25.07.2019 у справі №5020-961/2012 задовольнив його в повному обсязі; затвердив звіт арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про нарахування, виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за час виконання ним обов`язків ліквідатора боржника у справі №5020-961/2012 в період з 02.04.2015 по 07.12.2018 на загальну суму 218 034, 15 грн.

Переглянувши ухвалу суду першої інстанції від 25.07.2019 в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність її скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказав на те, що у даній справі не затверджувався реєстр вимог кредиторів та відсутні судові рішення про розгляд та визнання грошових вимог кредиторів.

Суд апеляційної інстанції крім того зазначив, що звіт про оплату послуг ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. у розмірі 140   206,92 грн. комітетом кредиторів не затверджувався.

Також, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що розглядаючи звіт ліквідатора про виплату грошової винагороди, суд повинен досліджувати не лише період здійснення ліквідатором ліквідаційної процедури, а й дії, які вчинялись ліквідатором в цей період. Натомість, відомості щодо дій ліквідатора в період з 20.12.2016 по 07.12.2018 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність затвердження звіту ліквідатора арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про сплату грошової винагороди у розмірі 219   169,14 грн. та стягнення зазначеної суми з кредиторів пропорційно їх грошових вимог.

Колегія суддів Касаційного господарського суду не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, питання щодо стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого було предметом розгляду судів попередніх інстанцій, в тому числі і суду касаційної інстанції, неодноразово.

Так, 30.08.2017 ліквідатор боржника арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. подав до Господарського суду м. Києва клопотання про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди ліквідатора у розмірі 77 827,23 грн. пропорційно визнаних грошовим вимогам кожного кредитора, а саме, з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - 34 321,81 грн.; з ПАТ "Дельта Банк" - 43 505,42 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 було задоволено клопотання ліквідатора боржника. Стягнуто з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на користь арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. грошову винагороду та відшкодування витрат на загальну суму 34   321, 81 грн. за час виконання ним обов`язків ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" у справі № 5020-961/2012 в період з 02.04.2015 по 31.03.2017. Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" грошову винагороду та відшкодування витрат на загальну суму 43   505, 42 грн. за час виконання ним обов`язків ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" в період з 02.04.2015 по 31.03.2017.

Задовольняючи клопотання ліквідатора боржника арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у боржника майнових активів, які б належали йому на праві приватної власності або повного господарського відання, а тому вирішив, що оплата послуг ліквідатора має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів пропорційно їх грошових вимог та ухвалив стягнути грошову винагороду та відшкодування витрат ліквідатора з ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України". 

Переглянувши вказану ухвалу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції  постановою від 30.01.2018 у справі № 5020-961/2012 задовольнив апеляційні скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" скасував її та прийняв нове рішення, яким в клопотанні ліквідатора про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат ліквідатора відмовив. 

При цьому, судом апеляційної інстанції на підставі встановлених обставин зроблено наступні висновки.

Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 101211251 у банкрута ТОВ "Фірма "Лінарт" (місцезнаходження: м. Севастополь, вул. Ангарська, буд. 10-А) наявне майно, яке знаходиться у м. Севастополь на території Автономної Республіки Крим.

Враховуючи, що майно боржника перебуває на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює провести процедуру ліквідації ТОВ "Фірма "Лінарт" та реалізувати належне боржнику майно у відповідності до закону, беручи до уваги положення ст. 43 Конституції України в якій встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом, суд апеляційної інстанції вказав на те, що ліквідатор боржника Гапоненко Р.І. правомірно звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про оплату послуг за рахунок коштів кредиторів.

Також, у вказаній постанові судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Фірма "Лінарт" включені наступні кредитори: ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", ПАТ "Дельта Банк", ДПІ у Балаклавському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі (правонаступником якої є Генічеська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області), ТОВ "Морська компанія "Транссервіс", ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Компанія Green West Enterprises LLC. 

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції вказав на те, що витрати на оплату послуг ліквідатора у даній справі мають розподілятись на зазначених кредиторів пропорційно їх грошових вимог. 

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в порушення принципу пропорційності голосів кредиторів суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно розподілив грошову винагороду та відшкодування витрат ліквідатора лише на двох кредиторів, а саме: ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України". 

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі № 5020-961/2012 була предметом перегляду у суді касаційної інстанції та залишена без змін постановою Верховного Суду від 28.05.2018 у справі № 5020-961/2012.

При цьому, суд касаційної інстанції, на підставі встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи, погодився з вказаними висновками суду апеляційної інстанції.

В подальшому, 19.02.2019 арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. звернувся до господарського суду з клопотанням, згідно якого просив суд затвердити звіт про виплату та нарахування грошової винагороди ліквідатора та витрачених коштів у ліквідаційній процедурі ТОВ "Фірма "Лінарт" за період з 02.04.2015 до 07.12.2018; стягнути з кредиторів ТОВ "Фірма "Лінарт" на користь арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. грошову винагороду у розмірі 219   169,14 грн. (218 034,15 грн. грошова винагорода та 1   134,99 грн. витрачені кошти) пропорційно визнаних грошових вимог кожного кредитора.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.07.2019 у справі №5020-961/2012 задоволено клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. від 19.02.2019; затверджено звіт арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про нарахування, виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за час виконання ним обов`язків ліквідатора боржника у справі №5020-961/2012 в період з 02.04.2015 по 07.12.2018  на загальну суму 218 034, 15 грн.

Задовольняючи вказане клопотання арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.,  суд першої інстанції дійшов висновку (який своєю чергою відповідав висновку апеляційного господарського суду в постанові від 30.01.2018), що оплата послуг ліквідатора та відшкодування витрат має здійснюватися за рахунок коштів кредиторів пропорційно їх грошових вимог, перелік яких було встановлено в постанові Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі № 5020-961/2012. Суми витрат господарським судом першої інстанції були визначені таким чином: з ПАТ "Дельта Банк" - 55   712,80 грн; з ТОВ "Морська компанія "Транссервіс" - 59   548,25 грн; з Генічеської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області - 679,42 грн; з Green West Enterprises LLC - 58   671,58 грн; з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - 591,76 грн; з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - 43   965,33 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 апеляційні скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.07.2019 у справі №5020-961/2012 задоволено; ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.07.2019 у справі №5020-961/2012 скасовано; прийнято нове рішення, яким в задоволенні клопотання ліквідатора від 19.02.2019 відмовлено.

При цьому, на думку колегії суддів Касаційного господарського суду, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові дійшов висновків, які суперечать обставинам, встановленим в попередній постанові Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі № 5020-961/2012 (залишеною в силі постановою Верхового Суду від 29.05.2018) та висновкам, що містяться в ній. 

Зокрема, суд апеляційної інстанції вказав на відсутність затвердженого реєстру вимог кредиторів та правових підстав для стягнення грошової винагороди ліквідатора боржника з кредиторів, інформація щодо яких міститься в інформаційній довідці з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство від 01.11.2017, вказавши, що  дана довідка сформована з відомостей наданих арбітражним керуючим, а не базується на підставі судових рішень в яких зазначено про розгляд і затвердження грошових вимог кредиторів.

Натомість, в постанові Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі № 5020-961/2012 вказана довідка була використана судом апеляційної інстанції як доказ, на підставі якого було зроблено висновки щодо кредиторів у даній справі. 

Судом апеляційної інстанції було встановлено наявність наступних кредиторів: ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", ПАТ "Дельта Банк", ДПІ у Балаклавському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі (правонаступником якої є Генічеська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області), ТОВ "Морська компанія "Транссервіс", ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Компанія Green West Enterprises LLC. 

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, спори щодо кількості кредиторів та розміри їх грошових вимог відсутні. 

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції не тільки не позбавлений права перевірити відповідну інформацію в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ч. 5 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень»), а й з огляду на те, що ця справа після перегляду Вищим господарським судом України постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.02.2014 та ухвали господарського суду м. Севастополя від 05.11.2013 повернута для подальшого розгляду до господарського суду м. Києва відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в обсязі 12, 13 томи та 1 том матеріалів оскаржуваної ухвали - зобовязаний це зробити.

Крім того, своє рішення про відмову в задоволенні клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про нарахування, виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за час виконання ним обов`язків ліквідатора боржника у справі №5020-961/2012 в період з 02.04.2015 по 07.12.2018 на загальну суму 218 034, 15 грн., суд апеляційної інстанції мотивував, зокрема, тим, що звіт про оплату послуг ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. у розмірі 140   206,92 грн. комітетом кредиторів не затверджувався.

В той же час, в попередніх рішеннях у даній справі, було встановлено, що відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу № 2 від 04.04.2017 засідання зборів комітету кредиторів ТОВ "Фірма "Лінарт", комітет кредиторів у складі ПАТ "Дельта Банк" вирішив затвердити звіт ліквідатора банкрута щодо винагороди та витрат арбітражного керуючого та авансувати основну грошову винагороду ліквідатора з 02.04.2015 по 31.03.2017 в сумі 76 843,80 грн. та витрачені кошти в ліквідаційній процедурі станом на 31.03.2017 у сумі 980,43 грн. 

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.06.2017 у справі № 5020-961/2012 було затверджено звіт ліквідатора боржника про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у справі на загальну суму 77 827,23 грн., вказана ухвала є чинною, судом апеляційної інстанції не переглядалася. 

При розгляді клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про нарахування, виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за час виконання ним обов`язків ліквідатора боржника у справі №5020-961/2012 в період з 02.04.2015 по 07.12.2018 на загальну суму 218 034, 15 грн., ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції обставини щодо затвердження звіту ліквідатора боржника про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у справі в сумі 77 827,23 грн. не ставилися під сумнів та неспростовані. Крім того, судами попередніх інстанцій не було встановлено обставин неналежного виконання арбітражним керуючим Гапоненком Р.І. обов`язків ліквідатора боржника.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави відмовляти в затвердженні звіту арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про нарахування, виплату грошової винагороди та відшкодування витрат на загальну суму 218   034,15 грн. (140   206,92 грн. + 77 827,23 грн.), оскільки звіт ліквідатора боржника про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат на загальну суму 77 827,23 грн. вже затверджений господарським судом. 
Крім того, слід зазначити, що положення ст. 3-1 Закону про банкрутство, не містять вказівки про те, що відсутність доказів розгляду комітетом кредиторів банкрута звітів арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат унеможливлює затвердження таких звітів судом у разі їх подання арбітражним керуючим для розгляду.
Приписи ст. 3-1 Закону про банкрутство вказують на те, що розмір оплати послуг арбітражного керуючого встановлюється комітетом кредиторів і затверджується господарським судом з урахуванням того, що такий розмір повинен бути не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.
З наведеного можна дійти до висновку, що комітет кредиторів боржника у відповідності до положень ст. 3-1 Закону про банкрутство, лише визначає своїм рішенням розмір оплати послуг арбітражного керуючого, з урахуванням того, що такий розмір повинен бути не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.
Натомість затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого, відповідно до ч. 14 ст. 3-1 Закону про банкрутство, покладається не на комітет кредиторів боржника, а саме на господарський суд, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство.
Висновок суду про те, що відсутність доказів розгляду комітетом кредиторів банкрута звітів арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат, в свою чергу, унеможливлює затвердження таких звітів судом у разі їх подання арбітражним керуючим для розгляду, є таким що суперечить положенням ч. 14 ст. 3-1 Закону про банкрутство, оскільки у такому випадку господарський суд, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство, ухиляється від свого обов`язку щодо затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 1/102"Б".

Крім того, скасовуючи ухвалу від 25.07.2019, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вказав на те, що судом першої інстанції не досліджено дії, які вчинялись ліквідатором в період здійснення ліквідаційної процедури, зокрема з 20.12.2016 по 07.12.2018.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 

Колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що за змістом господарського процесуального закону суд апеляційної інстанції покликаний не лише перевіряти та оцінювати правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, але може і самостійно усунути недоліки та встановити обставини,  що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Натомість, в силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання(заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 4  ст. 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги арбітражного керуючого Гапоненка Р.І., скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 та направлення матеріалів справи №5020-961/2012  на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

Під час нового апеляційного розгляду, суду апеляційної інстанції слід здійснити перегляд ухвали суду першої інстанції з урахуванням вищевикладеного, надати належну оцінку доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів. При цьому, викласти висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

44.2. Щодо додаткової постанови суду апеляційної інстанції від 06.11.2019

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №5020-961/2012 заяву ПАТ "Дельта Банк" задоволено, стягнуто з Гапоненка Р.І. на користь ПАТ "Дельта Банк" 1   921,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Вказана постанова була прийнята судом апеляційної інстанції, в зв`язку з тим, що Північним апеляційним господарським судом при прийнятті постанови від 03.10.2019 у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи, що колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №5020-961/2012 та направлення матеріалів справи №5020-961/2012  на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, відповідно скасуванню підлягає і додаткова постанова Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №5020-961/2012.

44.3. Щодо додаткової постанови суду апеляційної інстанції від 18.11.2019

24.10.2019 до Північного апеляційного господарського суду від АТ "Дельта Банк" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення до постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018, згідно якої ПАТ "Дельта Банк" просив суд ухвалити додаткове рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі №5020-961/2012 про стягнення з Гапоненка Р.І. на користь ПАТ "Дельта Банк" судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Оскільки Північним апеляційним господарським судом при прийнятті постанови від 30.01.2018 у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зважаючи на задоволення апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк", суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою з арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

Колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з положень ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;   поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України   суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянт ПАТ "Дельта Банк" при подачі апеляційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі №5020-961/2012 сплатив судовий збір у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" в сумі 1600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 05.12.2017 № 7691521 (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі № 5020-961/2012 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 5020-961/2012) апеляційні скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду м. Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 задоволено. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в клопотанні ліквідатора про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат ліквідатора відмовлено. Матеріали справи № 5020-961/2012 повернуто до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що витрати на оплату послуг ліквідатора у даній справі мають розподілятись на всіх кредиторів пропорційно їх грошових вимог.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказаний спір виник внаслідок дій вчинених арбітражним керуючим Гапоненком Р.І. при поданні ним клопотання про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат ліквідатора, де він просив суд першої інстанції стягнути з кредиторів (ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") боржника грошової винагороди ліквідатора у розмірі 77 827,23 грн., тоді коли до реєстру кредиторів ТОВ "Фірма "Лінарт" включені наступні кредитори: ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", ПАТ "Дельта Банк", ДПІ у Балаклавському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі (правонаступником якої є Генічеська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області), ТОВ "Морська компанія "Транссервіс", ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Компанія Green West Enterprises LLC.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення заяви ПАТ "Дельта Банк" про ухвалення додаткового рішення та стягнення з саме з арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. на користь ПАТ "Дельта Банк" 1600,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).
Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. та залишення додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі № 5020-961/2012 без змін. 

45.  Судові витрати

У зв`язку з тим, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та додаткова постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі № 5020-961/2012 скасовані, проте розгляд спору не завершено, оскільки справа направлена на новий апеляційний розгляд, питання про розподіл судових витрат Колегією суддів Касаційного господарського суду в даному випадку не вирішується.

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін додаткової постанови Північного апеляційного господарського від 18.11.2019 у справі №5020-961/2012, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги на вказану постанову відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 310, 315, 317 ГПК  України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі №5020-961/2012 залишити без задоволення.
2. Додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі №5020-961/2012 залишити без змін.

3. Касаційні скарги арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №5020-961/2012 задовольнити частково.

4. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №5020-961/2012  скасувати. 

5. Справу №5020-961/2012  в скасованій частині передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                           В.В. Білоус

                                                                                                                           В.Г. Пєсков