Справа №591/7643/19 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.	
Номер провадження 33/816/58/20 	Суддя-доповідач Олійник В. Б. 	
Категорія  173 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми, від 20 грудня 2019 року, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , 
про застосування адміністративного стягнення за ст. 173 ч. 1 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми, від 20 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 51 грн., за наступних обставин.
23 листопада 2019 року, близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці у м. Суми по провулку Громадянський, поблизу будинку № 7, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, голосно вис ловлювався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, у зв`язку з чим своїми діями порушив громадський порядок та спокій громадян.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. 
ОСОБА_1 мотивує свої вимоги тим, що працівниками поліції було грубо порушено його право на захист, оскільки його доставка, як затриманого, до відділу поліції здійснювалась без залучення захисника, супроводжувалась із незаконним застосуванням кайданків, чим було порушено його право на свободу та особисту недоторканість, та окрім цього, йому не було повідомлено підстави його затримання та обвинувачення, що висунуте проти нього.
Вказує ОСОБА_1 і про те, що постановляючи рішення відносно нього, суд першої інстанції врахував лише докази зібрані на направлені до суду Управлінням патрульної поліції в Сумській області та безпідставно не взяв до уваги ті докази про долучення яких заявляв захисник Стадник С.В., зокрема відеозапису з мобільного телефона ОСОБА_1 з якого убачається, що поліцейський його провокує у вчиненні дій за обставинами яких його засуджено.
Також ОСОБА_1 зазначає, що судом не було витребувано протокол затримання, про який зазначалось у рапорті ОСОБА_2 , яка і склала протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.
ОСОБА_1 вказує і про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків події та  матеріалів відеозапису події, натомість, у рапорті є посилання на свідків які були очевидцями події правопорушення. 
ОСОБА_1 зазначає, що судом не було враховано того факту, що поліцейські провокували його, а саме, вибили телефон з його рук та почали здійснювати його затримання із застосуванням кайданок, а тому, на переконання ОСОБА_1 , його дії не можуть бути кваліфіковані як дрібне хуліганство, оскільки його дії були лише відповідною реакцією на незаконні дії співробітників поліції, що не порушили громадський порядок і спокій громадян.
Вказує ОСОБА_1 і про невідповідність складеного протоколу вимогам законодавства, так як у протоколі не вказано час його складання, та окрім цього, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам правопорушення, зазначеним в Кодексі про адміністративне правопорушення, відсутні пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти, тощо.
Зазначає ОСОБА_1 і про помилковість та передчасність висновку про наявність у нього стану алкольного сп`яніння, як вказано протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки протокол було складено в 02 год. 00 хв., в той час як стан алкогольного сп`яніння у нього було виявлено тільки о 02 год. 15 хв.
Звертає ОСОБА_1 увагу і на невідповідність часу складення висновку медичного закладу – КНП СОР «ОКМЦСНЗ», про стан його сп`яніння, який був складений о 02 год. 15 хв., а початком огляду при цьому вказано час – 02 год. 07 хв., хоча доставити ОСОБА_1 з місця зупинки транспортного засобу до вказаного закладу за такий короткий проміжок часу поліцейські не мали фактичної можливості.
Наголошує ОСОБА_1 і на порушенні поліцейськими його права на захист, як затриманої особи, оскільки йому права особи в момент затримання не роз`яснювали, захисника йому не залучили, його підписи про відмову від адвоката в протоколі відсутні, родичів про затримання ОСОБА_1 не повідомили.
Суд апеляційної інстанції вважає необхідним здійснити апеляційний розгляд справи без участі ОСОБА_1 , як особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення, та яка подала апеляційну скаргу, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи вбачається, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , з його апеляційною скаргою надійшли до суду апеляційної інстанції 27 грудня 2019 року, розгляд яких було призначено на 15 січня 2020 року.
9 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що його захисник – адвокат Стадник С.В. не зможе прибути у судове засідання через зайнятість у іншому провадженні (а. с. 48 – 52), а14 січня 2020 року до суду надійшло аналогічне клопотання захисника Стадника С.В. про відкладення розгляду справи та про долучення доказів до справи (а. с. 53 – 63).
У зв`язку з вказаними клопотаннями апеляційний розгляд справи було відкладено на 3 лютого 2020 року.
24 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи через його неможливість прибути у судове засідання в зв`язку із особистими сімейними обставинами та його перебуванням за межами України у період з 27 січня 2020 року по 7 лютого 2020 року (а. с. 65 – 67), а 31 січня 2020 року відповідне клопотання подав до суду і захисник Стадник С.В.,.
У зв`язку з цими клопотаннями апеляційний розгляд справи було відкладено на 2 березня 2020 року.
2 березня 2020 року із клопотанням про відкладення розгляду справи звернувся захисник Стадник С.В., мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 перебуває за межами України, та окрім іншого, захисник Стадник С.В. не зможе прийняти участь у судовому засіданні, оскільки залучений  у іншому кримінальному провадженні, як захисник.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про апеляційний розгляд справи 2 березня 2020 року у судове засідання на визначений час не з`явився (а. с. 81). З роздруківки руху поштового повідомлення № 4050107657390, судом апеляційної інстанції встановлено, що відправлення реконедованого повідомлення про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не вручене під час доставки із зазначенням причини невручення – «інші причини» (а. с. 82).
Вказані обставини, на думку суду апеляційної інстанції, свідчать про ігнорування ОСОБА_1 участі у засіданні суду апеляційної інстанції, що вказує про незацікавленість ОСОБА_1 прийняти участь у апеляційному розгляді справи за його апеляційною скаргою.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зауважити, що відповідно до ст. 271 КУпАП, захисник Стадник С.В. не може заявляти клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи у зв`язку з знаходженням його підзахисного ОСОБА_1 за межами України, оскільки ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини свої неявки до суду не повідомив та особисто не заявив клопотання про необхідність відкладення апеляційного розгляду для забезпечення його участі у апеляційному розгляду.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи без участі ОСОБА_1 , враховуючи, що судом апеляційної інстанції дотримані усі можливості забезпечення ОСОБА_1 прийняти участь у апеляційному розгляді справи за його апеляційною скаргою.  
Дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддею, у відповідності зі ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП, були у повному обсязі встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних у матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 ч. 1 КУпАП, виходячи з того, що ОСОБА_1 , як особа що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою, вів себе агресивно по відношенню до працівників поліції, чим порушив громадський порядок.
Вказаний висновок суду першої інстанції знайшов своє підтвердження при дослідженні судом протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 (а. с. 1), висновку медичного закладу – КНП СОР «ОКМЦСНЗ», щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 2), відеофіксації з нагрудної камери поліцейського, від 23 листопада 2019 року.
Так, з відеозапису обставин події правопорушення судом першої інстанції було встановлено, що 23 листопада 2019 року, ОСОБА_1 під час складання поліцейськими відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП вів себе зухвало, неадекватно обстановці події, в присутності понятих голосно висловлювався брутальною лайкою, в тому числі в бік працівників поліції, знімав свої дії на камеру свого смартфону, коментуючи при цьому їх дії з висловлюванням бтальної лайки, на зауваження не реагував, погрожував співробітникам поліції, чіплявся до поліцейської ОСОБА_3 , при цьому, об`єктивно маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння. 
Також факт висловлювань ОСОБА_1 нецензурною лайкою у громадському місці підтверджується рапортом працівника поліції ОСОБА_4 , адресованого т.в.о. начальника управління патрульної поліції в сумській області Микитенку В. (а. с. 4).
Беручи до уваги зазначені докази, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 за ст.173 ч. 1 КУпАП судом першої інстанції встановлена повністю.
Що стосується доводів апелянта про те, що ситуація, яка склалась була спровокована працівниками поліції, які вибили з його рук телефон та незаконно його затримали з застосуванням кайданок, не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного правопорушення.
При цьому, будь – яких даних, які б свідчили про невідповідність дій поліцейських вимогам закону, матеріали справи не містять, оскільки, згідно з ст. 23 п. п. 3, 10 ч.1 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань наділена повноваженнями вживання заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припинення виявлених адміністративних правопорушень, забезпечення публічної безпеки і порядку.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, оскільки протокол складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП щодо його змісту, так як в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення. ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. ст. 55; 56; 59; 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що спростовує зазначені доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу невідповідності протоколу вимогам закону.
Не спростовує висновків суду і мотиви апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що працівник поліції при оформленні протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не зазначила свідків про яких вказала в рапорті, оскільки поняті були залучені під час оформлення протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює мотиви ОСОБА_1 з приводу тверджень апеляційної скарги щодо невірно зазначеного часу складення висновку щодо результатів йогомедичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі – КНП СОР «ОКМЦСНЗ», так як вказана обставина не впливає на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 та законність винесеної судом першої інстанції постанови. 
Будь – яких підстав вважати вказані результати обстеження, як докази, що є недопустимими на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ним дрібного хуліганства, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено.
Не може суд апеляційної інстанції взяти до уваги і твердження апеляційної скарги стосовно порушення поліцейськими права на захист ОСОБА_1 , оскільки такого порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , допущено не було.
Крім того, з матеріалів провадження про адміністративне правопорушення, зокрема із копії протоколу про адміністративне затримання за ст. 130 ч. 1 КУпАП, вбачається, що при оформленні вказаного протоколу працівниками поліції, згідно вимог законодавства, було повідомлено Регіональний центр первинної безоплатної допомоги (а. с. 42) про адміністративне затримання ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції та задоволення поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми, від 7 листопада 2018 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 173 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у виді штрафу на суму 51 грн., залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.
Постанова є остаточною та скарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Олійник В. Б.